OBS: Detta är utgåva 2024.3. Visa senaste utgåvan.
Skatteverket ska bevilja anstånd med betalningen om det är tveksamt hur stort belopp som kommer att behöva betalas. Anstånd med betalning kan också medges om det kan antas vara till fördel för det allmänna.
Om Skatteverket har beslutat om återkrav enligt 10 § kompensationslagen ska Skatteverket efter ansökan bevilja anstånd med hela eller delar av betalningen om det är tveksamt hur stort belopp som kommer att behöva betalas (12 § första stycket första meningen kompensationslagen). Skälet till tveksamheten kan vara ett överklagande, men varje initiativ som väcker frågan om hur stort belopp som ska betalas tillbaka i slutändan omfattas av bestämmelsen.
Beviskravet ”tveksamt” ska tolkas så att det är minst lika sannolikt att hela eller delar av återbetalningskravet kommer att kvarstå som att det kommer att sättas ned. Men det behöver inte väga helt jämnt för att anstånd ska beviljas, utan anstånd får även beviljas om sannolikheten för att det inte blir någon nedsättning av återkravet väger över något. Däremot bör anstånd inte beviljas om det är troligt att återkravet kommer att kvarstå. Det är upp till Skatteverket att bedöma om det är tveksamt hur stort belopp som kommer att behöva betalas (prop. 2023/24:91 s. 54).
Anstånd får bestämmas till längst tre månader efter dagen för beslutet i den fråga som har föranlett anståndet (12 § första stycket andra meningen kompensationslagen). Det innebär att anståndstiden vid ett överklagande räknas från dagen för förvaltningsdomstolens dom.
Skatteverket kan under vissa förutsättningar återkalla anståndet eller sätta ned anståndsbeloppet.
Skatteverket får återkalla anståndet eller sätta ned anståndsbeloppet om förhållande har ändrats väsentligt sedan anståndet beviljade (13 § 1 kompensationslagen).
Exempel på när förhållande har ändrats väsentligt kan vara att det inte längre är tveksamt eller att det är mindre tveksamt hur stort belopp som kommer att behöva betalas. Eftersom det är fråga om förändringar i negativ riktning ligger det i sakens natur att det ska vara fråga om ändrade förhållanden som minskar rätten till anstånd. Om exempelvis förhållandena har ändrats på så sätt att det blir mer troligt att återkravet kommer att sättas ned är det inte skäl för Skatteverket att återkalla anståndet eller sätta ned anståndsbeloppet (prop. 2023/24:91 s. 55).
Ett anstånd kan även återkallas om den som har sökt anståndet har lämnat felaktiga uppgifter som har legat till grund för anståndet (13 § 2 kompensationslagen). Mindre misstag från sökandens sida bör inte leda till att anståndet återkallas, utan det bör vara fråga om fel som är av någon betydelse. Exempel på sådana felaktiga uppgifter som normalt inte bör leda till att anståndet återkallas är felaktigheter som inte har lett till ett felaktigt beslut, även om uppgiften låg till grund för anståndet. Om Skatteverket bedömer att anståndet skulle ha medgetts även om sökanden hade lämnat korrekta uppgifter bör felaktigheten normalt inte leda till att anståndet återkallas (prop. 2023/24:91 s. 55).
Skatteverket kan även återkalla anståndet om det finns andra särskilda skäl (13 § 3 kompensationslagen). Särskilda skäl kan t.ex. vara att det har framkommit uppgifter om att den som är återbetalningsskyldig håller på att göra sina tillgångar oåtkomliga för exekution (prop. 2023/24:91 s. 55).
Skatteverket får bevilja anstånd med betalningen om det kan antas vara till fördel för det allmänna (12 § andra stycket kompensationslagen).
Ett anstånd antas vara till fördel för det allmänna om det ökar utsikterna för att skulden ska betalas. Anstånd ska alltså framstå som ett bättre alternativ än att låta fordringen gå till indrivning (restföras). Om den enskilda redan har en eller flera restförda skatte- eller avgiftsskulder hos Kronofogden kan restföring av ytterligare en skuld normalt inte anses påverka möjligheterna negativt att få betalt (prop. 2023/24:91 s 54). Ett anstånd till fördel för det allmänna bör inte medges för längre tid än ett år.
Motsvarande möjlighet att bevilja anstånd finns inom skatteförfarandet (63 kap. 23 § SFL). Enligt Skatteverket ska bedömningarna av när ett anstånd kan antas vara till fördel för det allmänna i ett kompensationsärende göras på samma sätt som vid borgenärsanstånd respektive handläggningsanstånd i tillämpliga delar.
Ett exempel på en situation då det kan vara aktuell att bevilja ett handläggningsanstånd är om det finns en omedelbar risk för restföring och det kan antas finnas omständigheter som talar för att återkravet inom kort kommer att falla bort helt eller delvis.
Skatteverkets beslut om anstånd som är till fördel för det allmänna kan inte överklagas (23 § andra stycket kompensationslagen). Den som är återbetalningsskyldig ska alltid informeras om detta. Om ett överklagande ändå kommer in kan inte Skatteverket själv meddela ett avvisningsbeslut utan överklagandet ska överlämnas till förvaltningsrätten.
Ett anstånd som är till fördel för det allmänna är inget som den återbetalningsskyldiga har rätt att få. Bestämmelsen är en ren befogenhetsbestämmelse för Skatteverket. Eftersom det rör sig om en ren befogenhetsbestämmelse får anstånd beviljas även utan en ansökan. Men i praktiken bör Skatteverket normalt kontakta den som är återbetalningsskyldig om Skatteverket anser att ett anstånd skulle öka möjligheterna till återbetalning och ett anstånd därför kan vara aktuellt (prop. 2023/24:91 s 54).
Eftersom bestämmelsen är en befogenhetsbestämmelse för Skatteverket så får verket återkalla ett anstånd, t.ex. om Skatteverket bedömer att anståndet inte längre är till fördel för det allmänna. Skatteverket ska alltid skriva i beslutet att anståndet kan komma att återkallas om det framkommer omständigheter som gör att anståndet inte längre kan anses vara till fördel för det allmänna (prop. 2023/24:91 s 54).
Omständigheter som kan leda till att Skatteverket återkallar ett anstånd är till exempel att