OBS: Detta är utgåva 2014.4. Visa senaste utgåvan.
En utländsk arbetsgivare som inte har ett fast driftställe i Sverige har möjlighet att avtala med en anställd om att denne tar hand om redovisning och betalning av de arbetsgivaravgifter som arbetsgivaren är ansvarig för.
Med en utländsk arbetsgivare menas här en fysisk person bosatt utomlands eller en utländsk juridisk person som inte har ett fast driftställe i Sverige. En sådan utländsk arbetsgivare som ger ut avgiftspliktig ersättning för arbete i Sverige är också skyldig att betala arbetsgivaravgifter i Sverige. Den som har fast driftställe här räknas som svensk arbetsgivare och redovisar och betalar avgifter enligt samma regler som gäller för svenska utgivare.
För utländska arbetsgivare som saknar fast driftställe i Sverige finns dock en möjlighet att ingå ett så kallat socialavgiftsavtal med den anställde. Det betyder att den anställde åtar sig att fullgöra arbetsgivarens skyldigheter att redovisa och betala arbetsgivaravgifter på ersättningen till den anställde. Men ett avtal innebär inte att arbetsgivaren befrias från sitt underliggande ansvar för avgifterna (5 kap. 5 § SFL). Om den anställde inte redovisar och betalar enligt avtalet kommer Skatteverket i stället att rikta krav på redovisning och betalning direkt mot arbetsgivaren. Förabeten till de nuvarande bestämmelserna om socialavgiftsavtal finns i prop. 2012/13:18.
De nuvarande reglerna om socialavgiftsavtal infördes 2013 bland annat för att anpassa vår lagstiftning till EU-rätten. I rådets förordning nr 987/09 med tillämpningsbestämmelser till förordning 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen finns sedan tidigare motsvarande bestämmelse. Den säger att en arbetsgivare som saknar fast driftställe i den medlemsstat vars socialförsäkringslagstiftning är tillämplig får komma överens med en anställd om att den anställde ska fullgöra arbetsgivarens skyldigheter att betala avgifter för dess räkning, utan att arbetsgivarens underliggande skyldigheter åsidosätts (artikel 21 punkt 2 förordning 987/09).
Reglerna om socialavgiftsavtal som infördes 2013 innebär en stor förändring jämfört med äldre regler. Tidigare betydde ett socialavgiftsavtal att den anställde skulle betala socialavgifterna i form av egenavgifter och att arbetsgivaren genom avtalet blev helt befriad från ansvar för avgifterna. Dessa regler upphörde att gälla vid utgången av 2012.
I den sammanlagda arbetsgivaravgift som en svensk arbetsgivare betalar ingår också allmän löneavgift som redovisas och betalas på samma underlag och på samma sätt som den egentliga arbetsgivaravgiften (1 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift). Eftersom den allmänna löneavgiften inte är en socialavgift utan i stället är att se som en skatt ska den inte betalas av utländska arbetsgivare som saknar fast driftställe i Sverige. Av det skälet ska den anställde som fungerar som ett ombud för arbetsgivaren inte heller betala den allmänna löneavgiften.
Anställda betalar normalt inga arbetsgivaravgifter. Men när det finns ett socialavgiftsavtal kan man anta att arbetsgivaren kompenserar den anställde för de avgifter som den anställde ska betala. Den kompensationen ska inte ingå i underlaget för arbetsgivaravgifter. Därför finns det en regel som säger att vid beräkningen av avgiftsunderlaget ska hela ersättningen divideras med ett belopp motsvarande den procentsats som gäller för arbetsgivaravgifterna ökad med 100 procentenheter (2 kap. 25 a § SAL).
A har ett socialavgiftsavtal. A ska få en lön på 100 000 kr. Procentsatsen för arbetsgivaravgifterna exklusive allmän löneavgift är 21,54 %. Arbetsgivaren betalar kompensation till A för avgifterna med 21 540 kr. Den sammanlagda lönen till blir då 121 540 kr. Hela lönen ska inte vara underlag för arbetsgivaravgifter utan lönesumman divideras med 21,54 % plus 100 procentenheter, dvs. med 1,2154. Avgiftsunderlaget blir då 121 540 / 1,2154 = 100 000 kr. A ska betala arbetsgivaravgifter med 21,54 % på ett underlag av 100 000 kr.
Den skattepliktiga lön A har fått i exemplet är 121 540 kr. A får vid inkomstbeskattningen avdrag för betalda arbetsgivaravgifter utan någon avdragsbegränsning (12 kap. 2 § IL). Det i exemplet framräknade avgiftsunderlaget, 100 000 kr, blir också underlag för beräkning av pensionsgrundande inkomst för A (59 kap. 34 § första stycket SFB).
Den som har ingått ett socialavgiftsavtal med sin utländska arbetsgivare ska anmäla sig för registrering hos Skatteverket inom två veckor från det avtalet ingicks (7 kap. 2 § tredje stycket SFL). Registreringen innebär att det blir den anställde som varje månad ska lämna en arbetsgivardeklaration och betala arbetsgivaravgifter. Den anställde blir då registrerad under ett särskilt registreringsnummer som är knutet till ett särskilt skattekonto. Även arbetsgivaren är skyldig att registrera sig hos Skatteverket eftersom arbetsgivaren ska lämna kontrolluppgift på ersättningen till den anställde.
Ett socialavgiftsavtal påverkar inte reglerna om skatteavdrag. En utländsk arbetsgivare utan fast driftställe i Sverige ska inte göra skatteavdrag från löner till anställda i Sverige. Den anställde ska som tidigare betala sin preliminära skatt genom särskild debitering (SA-skatt).