OBS: Detta är utgåva 2016.2. Visa senaste utgåvan.
Ett företag får under vissa förutsättningar värdera lager av råvaror och förnödenheter till en bestämd mängd och ett fast värde i redovisningen. Du får endast veta de viktigaste principerna i regelverken. Läs respektive regelverk för en fullständigare bild.
Med förnödenheter avses sådana tillgångar som används i ett företags normala tillverkningsprocess. Exempel på förnödenheter är bränsle, smörjmedel, slipmaterial, rengöringsmedel, städmaterial och tillsatsmaterial.
Till förnödenheter räknas inte tillgångar av stadigvarande karaktär, d.v.s. anläggningstillgångar som reservmaskiner och specialverktyg.
Som huvudregel värderas råvaror och förnödenheter enligt reglerna om varulager.
Lager av råvaror och förnödenheter får dock tas upp till en bestämd mängd och ett fast värde enligt 4 kap. 12 § ÅRL om följande tre förutsättningar är uppfyllda:
Regeln innebär att råvarorna och förnödenheterna tas upp till ett visst belopp som är detsamma varje räkenskapsår. Regeln är en förenklingsregel.
Att tillgångarna ”omsätts” betyder att de successivt förnyas och att de därför håller sig på en jämn nivå. Vidare ska värdet på tillgångarna vara av underordnad betydelse för företaget. Bedömningen måste ske mot bakgrund av förhållandena i det enskilda företaget (prop. 1995/96:10 s. 209).
Det finns inga särskilda värderingsregler för lager av råvaror och förnödenheter när det förenklade årsbokslutet ska upprättas. Värderingen av lager av råvaror och förnödenheter följer reglerna i K1 om varulagervärdering.
Som huvudregel värderas lager av råvaror och förnödenheter enligt reglerna i K2 om varulager.
Företag som tillämpar BFNAR 2008:1 Årsredovisning i mindre företag respektive BFNAR 2009:1 Årsredovisning i mindre ekonomiska föreningar kan tillämpa reglerna om att lager av råvaror och förnödenheter får tas upp till en bestämd mängd och ett fast värde. Det innebär att råvaror och förnödenheter som omsätts och vars sammantagna värde är av underordnad betydelse för företaget får tas upp till en bestämd mängd och ett fast värde om deras kvalitet, värde och sammansättning inte varierar väsentligt (4 kap. 12 § ÅRL).
I det allmänna rådet förtydligas att värdet inte ska anses variera väsentligt om postens sammantagna värde kan antas ligga inom intervallet plus/minus 20 procent av det redovisade värdet (BFNAR 2008:1 punkt 12.6 respektive BFNAR 2009:1 punkt 12.6).
Som huvudregel värderas lager av råvaror och förnödenheter enligt reglerna i K3 (BFNAR 2012:1 Årsredovisning och koncernredovisning) om varulager. Däremot får företagen tillämpa regeln i årsredovisningslagen om att de kan tas upp till en bestämd mängd och ett fast värde. Det innebär att råvaror och förnödenheter som omsätts och vars sammantagna värde är av underordnad betydelse för företaget får tas upp till en bestämd mängd och ett fast värde om deras kvalitet, värde och sammansättning inte varierar väsentligt (4 kap. 12 § ÅRL). Någon ytterligare vägledning finns inte i det allmänna rådet.
Enligt de internationella redovisningsreglerna finns det ingen möjlighet för ett företag att värdera lager av råvaror och förnödenheter till en bestämd mängd och ett fast värde motsvarande 4 kap. 12 § ÅRL. Värderingen av lager av råvaror och förnödenheter ska därför värderas enligt de internationella redovisningsreglerna om varulagervärdering.
Regeln om att lager av råvaror och förnödenheter får tas upp till en bestämd mängd och ett fast värde enligt 4 kap. 12 § ÅRL gäller även för företag som tillämpar ÅRFL och ÅRKL (4 kap. 1 § ÅRFL respektive 4 kap. 1 § ÅRKL). I Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag, 2 kap. 1 § FFFS 2008:25, anges att ett institut som huvudregel ska tillämpa de internationella redovisningsreglerna eller RFR 2, om detta är förenligt med ÅRKL och föreskriften. Inom den internationella redovisningen finns det ingen möjlighet att värdera lager av råvaror och förnödenheter till en bestämd mängd och ett fast värde motsvarande 4 kap. 12 § ÅRL.
Motsvarande regler gäller för försäkringsföretag (2 kap. FFFS 2015:12) och för försäkringsföretag som har dispens för att upprätta en förenklad årsredovisning (FFFS 2011:27).
Bokföringsnämndens tidigare normgivning om råvaror och förnödenheter: Handledningen för sambandet mellan redovisning och beskattning 2013 (SKV 305), avsnitt 22.