OBS: Detta är utgåva 2018.2. Visa senaste utgåvan.
Lönegaranti kan även betalas ut när en arbetsgivare har beviljats företagsrekonstruktion. I rekonstruktionsförfarandet är det Skatteverket som företräder statens återkravsfordran mot arbetsgivaren.
Lönegaranti innebär att staten för viss tid och upp till ett visst belopp går in och betalar arbetstagarens fordringar på lön m.m. hos en arbetsgivare som är föremål för företagsrekonstruktion.
Vid företagsrekonstruktion omfattar lönegarantin arbetstagarens lönefordringar som skulle ha haft förmånsrätt om arbetsgivaren i stället hade försatts i konkurs (7 § andra stycket LGL).
På motsvarande sätt som vid en konkurs har arbetstagaren även rätt till lönegaranti för hela sin fordran på uppsägningslön (7 a § LGL).
Läs mer om lönegarantins omfattning.
Rekonstruktörens roll, när det gäller handläggning av lönegarantifrågor, motsvarar den roll en konkursförvaltare har när denne handlägger en konkurs utan bevakningsförfarande. Det är rekonstruktören som fattar beslutet om lönegaranti (16 § LGL).
Tillsynsmyndigheten i konkurser (TSM) har tillsyn över att rekonstruktören sköter lönegarantihanteringen på ett riktigt sätt och kan på samma sätt som vid konkurs väcka talan vid allmän domstol om de anser att beslutet om lönegaranti är felaktigt (30 § LGL) . Rekonstruktören är skyldig att på begäran lämna uppgifter till TSM (19 § LGL). En missnöjd arbetstagare kan också väcka talan mot rekonstruktörens beslut och TSM blir då motpart (29 § andra stycket LGL).
Efter att rekonstruktören har beslutat om lönegaranti ska länsstyrelsen betala ut garantibeloppet till arbetstagaren (22 § LGL). Utbetalningen får inte göras förrän arbetstagarens fordran har förfallit till betalning (23 § LGL). Precis som vid konkurs ska länsstyrelsen när den betalar ut lönegaranti fullgöra arbetsgivarens skyldigheter (24 § LGL och 7 § LGF).
Efter rekonstruktionen ska företaget återbetala det utbetalda lönegarantibeloppet till länsstyrelsen. Länsstyrelsen ska lämna besked om återbetalningen till Skatteverket.
Statens krav på återbetalning av lönegaranti ska bevakas av Skatteverket (7 § BorgL). När länsstyrelsen efter beslut av rekonstruktören betalar ut lönegaranti får Skatteverket meddelande om de utbetalda, avdragna och innehållna beloppen (9 § LGF).
För att ett företag ska leva vidare efter en företagsrekonstruktion krävs att det betalar samtliga sina skulder. Företagsrekonstruktionen innebär ett tillfälligt betalningsanstånd för sådana skulder som har uppkommit före ansökan om företagsrekonstruktion. Det är endast dessa skulder som kommer att delta i ett offentligt ackord.
När man bestämmer tidpunkten för fordrans uppkomst måste man ta hänsyn till ändamålet med bestämmelsen. Det är inte självklart att samma överväganden ska läggas till grund för bedömningen av vilka fordringar som omfattas av ett offentligt ackord som för bedömningen av vilka fordringar som kan göras gällande i konkurs.
Högsta förvaltningsdomstolen har slagit fast att lönegarantiregress som avser lön eller annan ersättning för arbete som utförts efter ansökan om företagsrekonstruktion inte omfattas av ett offentligt ackord (se Skatteverkets rättsfallskommentar Statens regressfordran för lönegarantimedel vid offentligt ackord).
Vid fördelningen av lönegarantiregressen måste man utgå från intjänandetid eller belöpandetid. Om intjänandetid eller belöpandetid infaller efter ansökan så ska lönegarantiregressen inte ingå i ackordet. Om lönegarantiregressen avser lön för arbete som utförts efter ansökan så ligger belöpandetiden för prestationen efter ansökan. Lönegarantiregressen ska då inte ingå i ett offentligt ackord. Om t.ex. semesterlön eller ersättning har betalats ut och intjänandetiden är före inledandet ska den ingå i ackordet. Om det gäller semesterlön eller ersättning som intjänats efter ansökan så ska den inte ingå. Om belöpandetid för sjukfrånvaron är efter ansökan så ska lönegaranti som avser sjuklön inte ingå.
I ett offentligt ackord ingår inte förmånsberättigade fordringar, t.ex. vissa lönefordringar, utan dessa ska betalas fullt ut (3 kap. 3 § FrekL).
Vid utbetalning av garantibelopp inträder staten inte i arbetstagarens förmånsrätt (28 § första stycket LGL). Detta medför att lönegarantiregressen inte är undantagen från ett offentligt ackord. Om statens lönegarantiregressfordran omfattas av sjöpanträtt har den dock samma förmånsrätt som arbetstagaren har (3 kap. 48 § sjölagen [1994:1009] och 3 § förmånsrättslagen [1970:979]). Den del av regressfordran som omfattas av sjöpanträtt ska därmed inte delta i ett offentligt ackord.
Lönegarantin träder i stället för arbetsgivarens lönebetalningar. Det är inte fråga om ett statligt ekonomiskt stöd för ett företag utan det handlar uteslutande om ett skydd för arbetstagarna. Arbetsgivaren är därmed återbetalningsskyldig för det utbetalda garantibeloppet. Det är länsstyrelsen som beslutar om återbetalning av den del av den utbetalda lönegarantin som inte omfattas av offentligt ackord.
Högsta förvaltningsdomstolen har slagit fast att länsstyrelsens återkravsbeslut kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol (se Skatteverkets rättsfallskommentar Statens regressfordran för lönegarantimedel vid offentligt ackord).
Länsstyrelsen ska i beslutet om återbetalning uppmana arbetsgivaren att betala fordringen senast vid en viss tidpunkt för att inte ansökan om indrivning ska göras (3 § IndrF). Om betalning inte inkommer på förfallodagen ska länsstyrelsen lämna över fordringen till Kronofogden för indrivning inom två månader (13 § LGF och 4 § IndrF).
Vad gäller ränta på återbetalningskravet är det Skatteverkets uppfattning att staten är berättigad till samma ränta som arbetstagaren hade haft rätt till om inte lönefordringen ersatts av lönegaranti (NJA 1998 s. 219). Det innebär att ränta ska beräknas enligt 6 § räntelagen (1975:635) från respektive utbetalningstillfälle. För att inte lönegarantireglerna ska anses strida mot EU:s statsstödsregler får inte återbetalningsvillkoren vara förmånligare än vad som skulle ha gällt i förhållande till en privat borgenär. Den ränta som löper på lönegarantifordran får således inte vara lägre än de marknadsmässiga räntesatserna (C-342/96, Tubacex).
Skatteverket har som borgenärsföreträdare möjlighet att sätta ned fordran på återbetalning av ett utbetalt garantibelopp genom ett ackord (4 § BorgL). Även om borgenärslagen är tillämplig på en fordran på återbetalning har även länsstyrelsen möjlighet att helt eller delvis efterge fordran (17 § fordringsförordningen). Gränssnittet mellan ackord och annan eftergift är inte i alla lägen helt tydlig men vem som är behörig myndighet bör i praktiken inte innebära några större problem. Är grunden för betalningsbefrielse att gäldenären hamnat i en obeståndssituation bör prövningen göras av Skatteverket inom ramen för ett ackordsförfarande.
Skatteverket kan som borgenär i undantagsfall välja att delta i ett underhandsackord. Vid ett underhandsackord finns det inga begränsningar avseende vilka typer av fordringar som kan ingå. Skatteverket kan således vid en företagsrekonstruktion frivilligt göra eftergifter genom att t.ex. godta betalning med ett lägre belopp eller med en förlängd betalningstid (s.k. moratorieackord). Skatteverket ska beakta vissa förutsättningar vid underhandsackord. Uppgörelsen ska t.ex. vara ekonomiskt fördelaktig för staten och inte olämpligt från allmän synpunkt. I samband med att ackordsuppgörelsen ingås måste det vara klarlagt att företaget har förmåga att betala skulden till länsstyrelsen på anfordran eller att länsstyrelsen kommer att gå med på en avbetalningsplan. Under förutsättning att Skatteverket är positiv till rekonstruktionen och att övriga borgenärer går med på samma eftergifter är det möjligt att diskutera en sådan lösning som en del av planen att rädda en verksamhet. Det framstår som mindre lämpligt att staten regelmässigt ska förväntas göra ensidiga eftergifter.
När länsstyrelsen har betalat ut lönegarantimedel vid en företagsrekonstruktion händer det att arbetsgivaren begär ett uppskov med bolagets återbetalning av lönegarantimedlen. Den underliggande tanken är att rekonstruktionen ska lyckas. Men i och med att lönegarantin inträder i stället för en arbetsgivares normala löneutbetalningar har företaget i praktiken redan ett anstånd med löneutbetalningar.
Länsstyrelsen har möjlighet att medge skäligt betalningsanstånd (14 § fordringsförordningen). Anstånd utöver ett år kräver att det är till fördel för staten eller att det i övrigt finns synnerliga skäl.
Under en företagsrekonstruktion kan Skatteverket kvitta gäldenärens fordran på utbetalning av ett överskott på skattekontot mot en regressfordran på utbetald lönegaranti.