OBS: Detta är utgåva 2018.3. Visa senaste utgåvan.
Syntetiska optioner är konstruerade optioner. Beskattning ska ske antingen enligt värdepappersregeln, personaloptionsregeln eller enligt vanliga regler.
En syntetisk option är en konstruerad option. Ett incitamentsprogram som baseras på syntetiska optioner är en anställningsförmån som innebär en rätt att få ett på visst sätt beräknat kontantbelopp som betalas ut tidigast efter en bestämd kvalifikationstid, en så kallad kan-tidpunkt. Avtalen kan i vissa fall innehålla flera optioner med olika kan-tidpunkter.
Ett exempel på en syntetisk option som klassificeras som en personaloption är de amerikanska Stock Appreciation Rights (SARs) som kombineras med en personaloption vilket innebär att innehavaren får välja mellan en kontantersättning eller ett värdepapper (tandem SARs). En SAR kan även ges ut ensamt (stand alone SAR) och utgör då varken värdepapper eller personaloption.
Hur syntetiska optioner ska beskattas beror på om optionen utgör ett värdepapper, en personaloption eller är att jämställa med en kontantersättning.
Syntetiska optioner som en person förvärvar på grund av sin tjänst kan behandlas om värdepapper vid beskattningen förutsatt att optionerna kan säljas fritt och inte är villkorade av en fortsatt anställning (SOU 2016:23 s. 138). Syntetiska optioner som utgör värdepapper och som förvärvas på förmånliga villkor beskattas i inkomstslaget tjänst vid förvärvet. Om beskattning har skett i samband med förvärvet beskattas eventuell framtida värdeökning vid försäljningen av optionen eller slutavräkningen. Beskattningen sker då i inkomstslaget kapital.
Högsta förvaltningsdomstolen har prövat ett fall där en anställd köpte syntetiska optioner. För optionerna betalade den anställda en viss ersättning, en premie. Den anställda hade vissa möjligheter att överlåta rättigheterna. Högsta förvaltningsdomstolen kom fram till att en förverkligad värdeförändring av optionen skulle beskattas i inkomstslaget kapital. Den anställda hade köpt en option med karaktär av värdepapper. Någon förmånsbeskattning i inkomstslaget tjänst vid köpet blev inte aktuell, eftersom den anställda enligt förutsättningarna för förhandsbeskedet betalat en ersättning som motsvarade optionens marknadsvärde (RÅ 1997 ref. 71).
I ett fastställt förhandsbesked gällande syntetiska optioner som var fritt överlåtbara men med hembudsskyldighet kom Högsta förvaltningsdomstolen fram till att de syntetiska optionerna var värdepapper trots att bolaget förbundit sig att subventionera förvärven med en extra ersättning. För att få del av den extra ersättningen krävdes att optionsinnehavaren var verksam inom koncernen vid utbetalningstillfället. Även om detta kunde antas ge innehavaren av optionerna ett incitament att stanna kvar i koncernen ansåg HFD inte att villkoret kunde jämställas med att innehavet av optionerna villkorats av fortsatt anställning eller verksamhet inom koncernen. (HFD 2016 ref. 68).
Syntetiska optioner som inte är värdepapper är i vissa fall att jämställa med personaloptioner. För att en syntetisk option ska kunna vara en personaloption krävs att den anställda enligt villkoren kan välja om hen vill ha värdepapper eller kontantavräkning. Om optionen enligt villkoren är en personaloption och det är den anställda som kan välja om ersättningen ska utges i värdepapper eller kontanter sker beskattning enligt personaloptionsregel (10 kap. 11 § andra stycket IL). I och med att det är den anställda som har rätt att välja så får den anställda anses ha en absolut rätt att få värdepapper.
Om det däremot är arbetsgivaren som ensidigt har rätten att välja om ersättningen ska utges i värdepapper eller i kontanter ska den anställda beskattas enligt kontantprincipen dvs. när optionen kan utnyttjas (10 kap. 8 § IL) förutsatt att beskattning enligt värdepappersregeln inte ska ske En personaloption ska ju utgöra en rätt för den anställde att i framtiden förvärva värdepapper. Om optionen ger arbetsgivaren rätt att istället betala ut ett kontantbelopp har den anställde ingen rätt att förvärva värdepapper och personaloptionsregeln blir inte tillämplig (RÅ 2003 not. 41).
När det gäller syntetiska optioner, som inte utgör värdepapper, och som endast leder till att innehavaren erhåller ett kontantbelopp är personaloptionsregeln inte tillämplig. Detta eftersom optionerna inte ger någon rätt att få ett värdepapper vid utnyttjandet. Beskattning bör i stället ske enligt huvudregeln vid kan-tidpunkten (RÅ 1994 not. 41 och RÅ 1994 not. 733). Beskattningstidpunkten för syntetiska optioner som inte utgör värdepapper ska i vissa fall ske i två steg, vid kan-tidpunkten och vid utnyttjandet för mellanskillnaden mellan det kontantbelopp som betalas ut och det tidigare beskattade beloppet (RÅ 2007 not. 177). Detta gäller exempelvis för SARs.
Kammarrätten har i ett stort antal mål ansett att syntetiska optionerna i vissa fall kan utgöra värdepapper och i andra fall inte, beroende på hur villkoren i optionsavtalet är utformade(mål nr 4501-12, 4502-12, 4503-12, 4504-12, 4505-12, 4511-12 och 4515-12). I de aktuella rättsfallen var optionerna fritt överlåtbara men kammarrätten ansåg att i de fall utfärdaren hade rätt att återköpa optionerna om den anställda slutade sin anställning, så utgjorde hembudet en sådan betydande koppling till anställningen att optionerna inte kunde anses vara värdepapper (se mål nr 4511-12).