OBS: Detta är utgåva 2018.3. Visa senaste utgåvan.
Om en person får pendlingsstöd eller resebidrag i samband med aktivitetsstöd får hen inte göra avdrag för den del av kostnaderna som ersättningen är avsedd att täcka.
En person som var arbetslös eller riskerade att bli arbetslös och som tog ett arbete som medförde långa pendlingsresor kunde få pendlingsstöd om beslutet fattades senast den 31 augusti 2015. Personen fick pendlingsstöd för de resekostnader som översteg de kostnader som hen normalt skulle ha haft för arbetsresor inom ett normalt pendlingsavstånd.
Pendlingsstöd medgavs med högst 2 000 kr i månaden för dagpendling (förordning [1999:594] om flyttbidrag). Förordningen har alltså numera upphört att gälla och enligt övergångsbestämmelserna gäller regeln numera bara för beslut som är fattade före den 1 september 2015.
Bidraget är skattefritt (11 kap. 27 § IL). Det innebär att avdrag inte medges för den kostnad som bidraget är avsett att täcka. För andra kostnader medges avdrag om förutsättningarna för avdrag för arbetsresor är uppfyllda.
Eftersom bidraget inte är skattepliktigt redovisas det inte i kontrolluppgiften.
Personer som deltar i arbetsmarknadspolitiskt program kan få aktivitetsstöd av Försäkringskassan. Bidraget är skattepliktigt (11 kap. 36 § IL).
Bidrag till stöd för logi eller resor m.m. ska inte tas upp (11 kap. 35 § IL).
Ersättning för bilresor betalas ut med 18,50 kr/mil för den del av kostnaden som överstiger 600 kr/månad (förordning [1996:1100] om aktivitetsstöd).
Eftersom bidraget är skattefritt medges inte avdrag för den kostnad som bidraget är avsett att täcka. Däremot medges avdrag med 600 kr/månad om förutsättningarna för avdrag för arbetsresor är uppfyllda. Avdraget motsvarar den del av kostnaden för resorna som inte täcks av bidraget.
När en person måste genomgå rehabilitering för att få sjukpenning anses rehabiliteringen vara jämställd med utförande av arbete. Avdrag medges därför med reskostnader som har samband med rehabiliteringen (RÅ 1994 ref. 4).