OBS: Detta är utgåva 2018.8. Visa senaste utgåvan.
Avdrag för utgifter för sponsring prövas enligt huvudregeln i IL men avdragsrätten har utvecklats i praxis.
Det finns ingen särskild reglering för avdragsrätten för reklam och sponsring. Rätten till avdrag får därför prövas enligt huvudregeln i 16 kap. 1 § IL om avdrag för intäkternas förvärvande och bibehållande.
Rätten till avdrag har utvecklats genom praxis.
PLM fick avdrag för bidrag till två kampanjer mot nedskräpning (RÅ 1976 ref. 127). Bolaget tillverkade bland annat ölburkar och engångsglas och var för dessa varugrupper ensam tillverkare i landet. Med hänsyn till en livlig opinion kring engångsförpackningars negativa inverkan på miljön kunde enligt Högsta förvaltningsdomstolen kampanjerna få påtagliga återverkningar på avsättningen av bolagets produkter. Samtidigt nekades bolaget avdrag för bidrag till Sveriges Industriförbund för en utredning avseende skadeverkningar av nedskräpning. Utredningsprojektet bedömdes ha alltför allmän natur utan direkt samband med bolagets verksamhet.
KF nekades bland annat avdrag för bidrag till städaktionen ”Vårstädning 70” och andel i kostnader för näringslivets arbetsgrupp i nedskräpningsfrågor (RÅ 1976 ref. 127 II ). Som grund för avdragsrätten anförde KF att det genom att producera och sälja varor indirekt bidrog till nedskräpning och att det därför hade ett ansvar att ta del i kostnaderna för att motverka nedskräpning. Domstolen hänvisade till att det saknades sådant samband mellan KF:s verksamhet och utbetalningarna att avdrag kunde medges.
Ett industriaktiebolag nekades avdrag för bidrag till ett bruksmuseum (RÅ 1997 Aa 4). Museet skulle visa samlingar av brukshistoriskt intresse, bland annat föremål med anknytning till bolaget. Domstolen ansåg att bidraget saknade sådant samband med bolagets verksamhet att avdrag kunde medges.
Rätten till avdrag för Procordiakoncernens sponsring av Operan (I) och Falcon AB:s avdragsyrkande för bidrag till Projekt Pilgrimsfalk (II) prövades i RÅ 2000 ref. 31 I–II.
Av domarna framgår att man vid prövningen av avdragsrätten först måste ta ställning till om den aktuella utgiften för sponsring är en kostnad för inkomsternas förvärvande och bibehållande. I ett andra led måste man ta ställning till om avdrag ändå ska vägras med hänsyn till avdragsförbudet för gåvor i 9 kap. 2 § IL.
Högsta förvaltningsdomstolen uttalade att det inte föreligger en gåva i de fall mottagaren lämnar motprestationer och där värdet av dessa motsvarar sponsorbidraget.
När det är fråga om aktiebolag som lämnat sponsringsbidrag uttalade Högsta förvaltningsdomstolen att det finns en klar presumtion för att kostnaderna är avdragsgilla. Det bör endast i undantagsfall, där det framstår som uppenbart att kostnaden inte är ägnad att bidra till intäkternas förvärvande och bibehållande, vara möjligt att neka avdrag med hänvisning till bestämmelserna i 16 kap. 1 § IL. Det bör dock påpekas att det i rättsfallen var fråga om stora koncerner och inte fråga om fåmansaktiebolag, där det enligt Skatteverkets uppfattning på helt annat sätt kan förekomma att sponsringskostnader i realiteten utgör privata levnadskostnader.
En slutsats av detta avgörande är att bidraget ska ses som en icke avdragsgill gåva om inte mottagaren tillhandahåller en direkt motprestation och sponsorbidraget inte heller avser en verksamhet hos mottagaren som har ett sådant samband med sponsorns verksamhet att sponsorbidraget kan ses som en indirekt omkostnad i sponsorns verksamhet. Högsta förvaltningsdomstolen framhåller att omständigheten att sponsringen är ägnad att förbättra givarens goodwill och därför kan vara kommersiellt motiverad inte i sig innebär att sponsringen förlorar en eventuell karaktär av gåva.
Högsta förvaltningsdomstolen har i HFD 2014 ref. 62(förhandsbesked) prövat om ett företags utgifter för klimatkompensation i ett visst fall omfattades av avdragsförbudet för gåvor. Bolaget hade en stark miljöprofil och miljökompenserade för samtliga sina transporter. Miljökompensationen innebar att förutsättningar skapades för att plantera träd i Uganda inom ramen för ett privat projekt. Högsta förvaltningsdomstolen fann att miljökompensationen inte innebar någon direkt motprestation för bolaget. Domstolen fann inte heller att det fanns någon egentlig koppling mellan bolagets verksamhet med ekologiska produkter och trädplanteringen. Bolaget hade därför inte rätt till avdrag för utgiften för klimatkompensationen som sådan. Bolaget hade dock rätt till avdrag för sina konsultkostnader för att analysera och beräkna den miljöpåverkan som bolagets transporter innebar.
Ett exempel på en direkt motprestation är att sponsorn får ett antal biljetter till det sport- eller kulturarrangemang som sponsras. Ett annat exempel är att sponsorn får reklamplats på till exempel sportarenan eller teaterlokalerna eller i programblad.
I fallet med Procordias sponsring av Operan fick Procordia bland annat disponera fem egna föreställningar per år, dessutom fick bolaget ett antal operabiljetter till andra föreställningar. Det fanns även möjlighet att anordna mottagningar för Procordias gäster i samband med premiärer. Vidare innehöll avtalet rätt för Procordia att använda sitt sponsorskap för reklamändamål på olika sätt.
Även i fall där direkt motprestation saknas kan avdrag medges om det finns en tillräcklig koppling mellan bidraget och sponsorns verksamhet. I RÅ 2000 ref. 31 II fick Falcon AB avdrag för sponsring av projekt Pilgrimsfalk. Projektet syftade till att rädda pilgrimsfalken, Falcons symbol och varumärke, från utrotning.
Avdrag medges som sagt enligt allmänna regler för värdet av den direkta motprestationen eller för den indirekta kostnad som har en tillräcklig koppling till företaget. Detta innebär att avdrag inte medges för sponsringskostnaden som sådan, utan avdrag medges istället för den aktuella typen av motprestation.
När det gäller direkta motprestationer medges avdrag med ett belopp motsvarande marknadsvärdet på dessa. En erbjuden motprestation ska också ha utnyttjats för att avdrag ska medges. Om till exempel motprestationen består i en rätt att använda vissa lokaler medges bara avdrag för marknadsvärdet för det faktiska användandet av lokalerna.
Detta innebär att man måsta pröva avdragsrätten separat för varje enskild utnyttjad motprestation, och avdrag medges i enlighet med det regelverk som gäller för den typen av kostnad.
Om en motprestation avser reklamplats i program eller på anläggning medges avdrag för ett belopp motsvarande reklamvärdet. För att reklamutgifter ska vara avdragsgilla ska reklamen dessutom vända sig mot företagets presumtiva kundkrets.
Om en motprestation istället avser greenfeebiljetter kan avdragsrätten vara beroende på hur dessa används hos det sponsrande företaget. Om greenfeebiljetterna används för att ge företagaren eller anställda en förmån kan avdrag medges såsom för lön med hela värdet för biljetterna. Om de istället används i samband med extern representation medges avdrag istället enligt reglerna för representation med de begränsningar som gäller för sådan kostnad.
Avdrag kan även medges för sponsring som gäller forskning och utveckling.