OBS: Detta är utgåva 2019.6. Visa senaste utgåvan.
Utöver inkomstränta, utdelning och kapitalvinst ska även andra inkomster på grund av innehav av tillgång beskattas i inkomstslaget kapital.
Med andra inkomster på grund av innehav av tillgång avsågs enligt prop. 1989/90:110 s. 698 i första hand sådana som före skattereformen beskattades som inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet enligt 35 § 1 momentet 1 stycket KL (42 kap. 1 § första stycket IL).
Här följer exempel på rättstillämpningen för olika typer av inkomster:
Högsta förvaltningsdomstolen ansåg inte att en ersättning för att inte överklaga en dom i ett expropriationsmål skulle vara hänförlig till ersättningen för fastigheten. Istället beskattades ersättningen som intäkt av tillfällig förvärvsverksamhet enligt 35 § 1 mom. 1) KL (RÅ 1968 Fi 697).
Ersättning vid överlåtelse av en fastighetsoption, d.v.s. rätt att köpa tillbaka en tidigare såld fastighet, har beskattats enligt 35 § 1 mom. KL (RÅ 1990 ref. 80). Överlåtelsen gjordes till annan person än den som köpt fastigheten. Förmodligen kapitalvinstbeskattades inte överlåtelsen som en avyttring eftersom en fastighetsoption inte är rättsligt bindande mellan parterna. Optionen ansågs därför inte som en fristående rätt och därmed inte heller som sådan övrig lös egendom som tidigare beskattades enligt 35 § 4 mom. KL (numera 52 kap. IL). Då försäljningen av optionen var en enstaka affärshändelse, kunde den inte anses ingå i rörelse som säljaren bedrev.
En säljare som får behålla handpenning eftersom köparen har hävt köpeavtal har beskattas som inkomst på grund av innehav av tillgång (RÅ 1958 ref. 33).
För köparen är utgift för handpenning då köpeavtal hävs, inte avdragsgill (RÅ 1982 1:10).
Enligt Högsta förvaltningsdomstolen är ersättning för att avstå hyresrätten till en bostadslägenhet skattepliktig inkomst av kapital (RÅ 2009 ref. 79).
I RÅ 1978 Aa 273 hade S köpt aktier, i bolag A, av U för 1 kr. Kundförlusterna i A förutsattes bli en miljon kr. Om de blev större skulle U betala ersättning till S. Högsta förvaltningsdomstolen fann att denna ersättning skulle beskattas enligt 35 § 1 mom. 1) KL.
I RÅ 1933 ref. 45 beskattades säljaren för skadestånd som denne fått vid återgång av fastighetsöverlåtelse enligt äldre 35 § 1 momentet 1) KL.
Skadestånd till köparen vid återgång har däremot beskattats som reavinst (RÅ 1932 Fi 701). Se även RSV/FB Dt 1985:34.
Förutom för kapitalförlust får avdrag göras för utgiftsräntor samt för omkostnader för intäkternas förvärvande (42 kap. 1 § andra stycket IL). En kostnad kan därför vara avdragsgill även om den inte är att betrakta som ränta, om den utgör en sådan omkostnad. Kostnaden måste dock ha anknytning till en intäkt.
Avdrag får dessutom göras för vissa kostnader som finns särskilt angivna i lagtexten. Exempel på detta är slutligt underskott i nedlagd förvärvskälla i näringsverksamhet och för pensionssparande i vissa fall (41 kap. 3 § IL).
Avdragsrätten för förvaltningsutgifter i inkomstslaget kapital slopades från den 1 januari 2016 (42 kap. 6 § IL).
För att få avdrag för advokat- och rättegångskostnader krävs det att kostnaden kan hänföras till en intäkt. Det kan t.ex. gälla en tvist om köpeskillingen av en fastighet, aktier eller andra tillgångar. Avdrag kan även medges om man tvingas betala motpartens kostnader. Däremot kan man inte få avdrag för den del av kostnaden som täcks av någon försäkring t.ex. en hemförsäkring.
För att en säljare ska medges avdrag krävs att det finns en skattepliktig intäkt som avdrag kan göras från. Om t.ex. tvisten innebär att någon av parterna häver ett köp ska säljaren inte redovisa någon kapitalvinstberäkning och då kan hen inte heller få avdrag för några advokatkostnader (KRNS 2014-06-11, mål nr 6719-13). Kammarrätten i Stockholm ansåg inte att avdrag kunde medges för advokat- och rättegångskostnader som säljaren betalat i samband med en tvist om en tilläggsköpeskilling på aktier. Det berodde på att utgången i målet blev att säljaren inte skulle få någon ytterligare ersättning för aktierna och då fanns det ingen intäkt att dra kostnaderna från under beskattningsåret (KRNS 2016-03-09, mål nr 8760-15).
För att avdrag ska medges anser Skatteverket att det ska finnas en rimlig anledning till att utgifterna har uppkommit och att beloppen är skäliga. Avdrag medges därför inte för utsiktslösa processer eller processer som har uppkommit till följd av personens vårdslöshet. Jämför vad som gäller för avdrag för advokat- och rättegångskostnader i inkomstslaget tjänst.
Benefika fång, arv, gåva, bodelning och testamente, utlöser inte någon beskattning. Avdrag kan därför inte medges för advokat- och rättegångskostnader vid sådana tvister (KRNS 2015-04-30, mål nr 2833-14).
Advokatkostnader som uppkommit vid boutredning, samägandetvist, arvstvist eller skatteprocess är inte avdragsgilla eftersom de är personliga levnadskostnader (9 kap. 2 § IL).
Ersättning på grund av insättningsgaranti betalas ut till personer som förlorat pengar som satts in hos banker och vissa värdepappersföretag som gått i konkurs. Se lagen om insättningsgaranti.
Insättaren har rätt till ersättning motsvarande dels det insatta kapitalbeloppet, dels upplupen ränta till den dag då ersättningsrätten inträder. Ersättningen är dock för varje institut högst ett belopp i kronor som motsvarar 100 000 euro. Ersättningsbeloppet tillämpas på ersättningsfall som inträffar från den 31 december 2010.
Ersättningen betalas ut från garantimyndigheten (Riksgäldskontoret), men anses utbetald av det institut där insättningen gjorts (55 kap. 2 § IL). Den ska i första hand anses som ersättning för kapitalbeloppet och i andra hand som ersättning för ränta.
Om ersättning för ränta har betalas ut, behandlas den som ränteinkomst (55 kap. 3 § IL).
I vissa undantagsfall ska ränta betalas tillbaka till garantimyndigheten. Beloppet får då dras av som utgiftsränta (55 kap. 4 § IL).
Utbetalningar på grund av investerarskydd behandlas i lagen om investerarskydd. Där regleras möjligheterna att få ersättning för förlust av investerares värdepapper och medel hos ett värdepappersinstitut. Investerare har rätt till ersättning från investerarskyddet om ett värdepappersinstitut som tillhör skyddet försätts i konkurs och investeraren inte kan få ut sina värdepapper eller insatta medel från institutet.
Ersättningen motsvarar värdepapprets marknadsvärde vid utgången av den dag konkursbeslutet meddelades. Ersättningen omfattar också i förekommande fall rätt till ränta till och med dagen för konkursbeslutet. Ersättning uppgår till högst 250 000 kr per institut. I ersättningsbeloppet ingår också utdelningar i konkursen, eventuella försäkringsersättningar och visst skadestånd som investeraren fått för den förlust som är ersättningsgill (9 § lagen om investerarskydd).
Andelsägare i värdepappersfonder och personer som sparat i individuellt pensionssparande har dock inte rätt till ersättning. Undantag gäller också vid vissa brott. Se 12–14 §§ i lagen om investerarskydd.
Ersättning som betalas ut av garantimyndigheten (Riksgäldskontoret) anses utbetald av det institut där investeringen finns. Om ersättningen inte täcker allt, ska den i första hand anses avse insatta medel i form av kapitalbelopp, i andra hand ränta och i tredje hand värdepapper.
Oavsett om ersättningen betalats ut av ett utländskt investerarskydd eller ett svenskt, blir beskattningen densamma (55 kap. 11 § IL).
Ersättning för ränta behandlas som inkomstränta vid beskattningen (55 kap. 7 § IL). Återbetald ränta får dras av som utgiftsränta (55 kap. 10 § IL).
De värdepapper som omfattas av investerarskyddet och som förlorats, anses avyttrade vid den tidpunkt då ersättningen fastställts. Det innebär att kapitalvinstbeskattning ska göras (55 kap. 8 § IL).
Omfattar ersättningen både noterade och onoterade värdepapper ska ersättningen i första hand anses avse de noterade, om inte annat begärs (55 kap. 9 § IL).
Avdrag får i vissa fall göras för pensionsförsäkringspremie och inbetalning på pensionssparkonto i inkomstslaget kapital, s.k. pensionssparavdrag (59 kap. 15 § IL). Det gäller i de fall en delägare, som har avyttrat aktier i fåmansföretag eller andelar i ett fåmanshandelsbolag genom ett särskilt medgivande av Skatteverket, fått lägga kapitalvinsten från försäljningen till grund för beräkning av pensionssparavdrag. Pensionssparavdraget kan i sådant fall få göras från den del av vinsten som beskattas i kapital.
Vid försäljning av fåmansföretag ska pensionssparavdrag i första hand göras som allmänt avdrag och i andra hand i inkomstslaget kapital. Vid försäljning av andel i fåmanshandelsbolag ska avdraget göras i sin helhet i inkomstslaget kapital.
I de fall verksamheten bedrivits i form av enskild näringsverksamhet kan inkomst av kapital uppkomma vid nedläggning av näringsverksamheten om en näringsfastighet säljs. I sådana fall ska underskott i näringsverksamheten dras av från vinsten på fastigheten enligt reglerna i 45 kap. 32 § IL. Pensionssparavdrag görs i sådana fall i inkomst av näringsverksamhet och ingår i underskottet.
Övriga förutsättningar för avdrag måste naturligtvis vara uppfyllda.
Om en köpare får betala skadestånd till säljaren för att hen inte kan fullfölja ett fastighetsköp får hen oftast inte avdrag för beloppet. I RÅ 1982 1:10 ansåg högsta förvaltningsdomstolen att ett sådant skadestånd inte var en avdragsgill omkostnad vare sig i inkomstslaget tillfällig förvärvsverksamhet eller i något annat inkomstslag. Skatteverkets uppfattning är att motsvarande gäller en person får betala ett skadestånd för att ett s.k. förhandsavtal om framtida förvärv av bostadsrätt inte fullföljs. Skadeståndet tas ofta ut ur den handpenning eller förskott som köparen har betalat till motparten.
I RSV/FB Dt 1985:34 hade deklaranten däremot i sin tur fått ett skadestånd av en annan person på grund av samma skäl som ledde till hens egen skadeståndsskyldighet. Deklaranten fick i det fallet avdrag för det utgivna skadeståndet. Se även RÅ 1997 ref. 63.
Avslutas en näringsverksamhet och det finns ett underskott vid det sista beskattningsåret i inkomstslaget näringsverksamhet, ska avdrag för underskottet göras med 70 procent i inkomstslaget kapital. Avdrag ska göras året efter det år som verksamheten avslutas eller, om deklaranten begär det, fördelas på det året och de följande två åren (42 kap. 34 § IL).
Delägare i andelshus har rätt att göra avdrag för det underskott som belöper på hens bostadslägenhet (42 kap. 33 § IL). En förutsättning är att lägenheten skulle ha varit en privatbostad om delägaren innehaft den med bostadsrätt. Avdrag får då göras som för kapitalförlust i inkomstslaget kapital, d.v.s. med 70 procent av underskottet (42 kap. 33 § IL).