OBS: Detta är utgåva 2020.11. Visa senaste utgåvan.
Vägavgift tas ut enligt lagen om vägavgifter för vissa tunga fordon. Hur vägavgiften betalas beror på om fordonet är svenskt eller utländskt.
För svenska fordon gäller vägavgiften på hela vägnätet och avgiften tas ut för ett år i taget (10 § första stycket LVA) och (5 § första stycket LVA).
En fordonsägare som ska betala vägavgift får ett inbetalningskort från Transportstyrelsen. Vägavgiften betalas till Transportstyrelsens särskilda konto för vägavgift. Betalningen ska finnas bokförd på Transportstyrelsens särskilda konto för vägavgift senast angiven dag (15 § LVA). Fordonets ägare kan även beställa autogiro för betalning av den ordinarie vägavgiften.
Om en fordonsägare inte har fått inbetalningskortet ska han eller hon anmäla det till Transportstyrelsen senast en vecka innan vägavgiften ska vara betald (5 § andra stycket FVA).
Vägavgiften ska betalas under kalendermånaden före avgiftsperioden (13 § första stycket LVA). Det innebär t.ex. att för en avgiftsperiod som börjar den 23 februari ska vägavgiften vara betald senast den 31 januari.
Så länge fordonet därefter är avgiftspliktigt utan avbrott kommer det att löpande ha samma avgiftsperiod påföljande år. Om avgiftsperioden bryts – exempelvis genom att fordonet ställts av – tas avgift ut från och med den dag då det ställs på igen och ett år framåt. Avgiften ska då vara betald på Transportstyrelsens konto för vägavgift senast tre veckor efter att fordonet blev avgiftspliktigt (13 § andra stycket LVA). Lastbilen får inte användas innan avgiften har betalats.
Om fordonets beskaffenhet ändras så att vägavgift ska tas ut med ett annat belopp ska ny vägavgift betalas för ett år. Avgiften ska vara betald senast tre veckor efter utgången av den kalendermånad under vilken registreringsbesiktningen skedde eller senast skulle ha skett (13 § tredje stycket LVA).
Om vägavgiften betalas för sent eller inte i den ordning som bestämts enligt LVA, tas en dröjsmålsavgift ut (18 § LVA).
Obetald avgift kan lämnas för indrivning. Bestämmelserna om indrivning finns i lagen (1993:891) om indriving av statliga fordringar. Transportstyrelsen begär indrivning för Skatteverkets räkning. Indrivning behöver inte begäras för en fodran som understiger 100 kr om indrivningen inte krävs från allmän synpunkt (26 § LVA, 8 § andra stycket FVA).
Dröjsmålsavgiften tas ut enligt bestämmelserna i lagen om dröjsmålsavgift (18 § andra stycket LVA).
Skatteverket får medge hel eller delvis befrielse från skyldigheten att betala dröjsmålsavgift, om det finns särskilda skäl (18 § tredje stycket LVA).
Om vägavgift betalats i ett land som är anslutet till Eurovinjettsystemet ska någon vägavgift inte betalas i Sverige för den tid som betalningen avser (21 § LVA).
För utländska fordon gäller vägavgift på motorvägar och vissa andra vägar i Sverige (5 § första stycket LVA). Användande av övriga vägar kan ske utan att erlägga vägavgift.
Vägavgiften ska vara betald innan man påbörjar sin färd på en avgiftsbelagd väg (9 § andra stycket LVA). Avgiften kan betalas hos vissa bränslestationer och speditörer.
Ett vägavgiftspliktigt fordon får inte användas om inte föreskriven vägavgift är betald (25 § första stycket LVA).
Har ett betalningsuppdrag avseende vägavgift, som lämnats till bank eller liknande betalningsförmedlare inte hunnit bokföras, ska inte något användningsförbud inträda (25 § andra stycket LVA).