OBS: Detta är utgåva 2023.14. Visa senaste utgåvan.
Det finns formella krav på vad ett vitesföreläggande ska innehålla, vilken svarstid som gäller och hur man ska meddela vitesföreläggandet till den som vitesföreläggandet gäller.
Hur ett föreläggande utan vite ska utformas beskrivs i Utformning av föreläggande och hur föreläggandet följs.
Det finns inte något uttryckligt krav i SFL på att ett föreläggande ska vara skriftligt, däremot framgår det av 9 § andra stycket FL, att huvudregeln är att myndigheters handläggning ska vara skriftlig. Utgångspunkten är därför att ett föreläggande ska vara skriftligt. Ett föreläggande med vite ska av naturliga skäl vara skriftligt, inte bara för att det är lämpligt då det är en tvångsåtgärd utan också för att Skatteverket ska kunna sända det till domstolen vid begäran om utdömande.
Vitesföreläggandet ska innehålla
Läs mer om vad ett vitesföreläggande ska innehålla. Notera att vid föreläggande med stöd av SFL finns inte möjlighet att förelägga en företrädare istället för den juridiska personen.
I de fall där s.k. löpande vite föreläggs ska det dessutom framgå av föreläggandet att vitet har bestämts till ett visst belopp för varje tidsperiod av viss längd under vilket föreläggandet inte har följts, eller, om det är fråga om en återkommande förpliktelse, för varje gång adressaten underlåter att fullgöra denna (4 § viteslagen).
Löpande vite kan t.ex. användas för att få den som i näringsverksamheten säljer varor eller tjänster mot kontant betalning eller mot betalning med kontokort att registrera all försäljning som ska registreras i kassaregistret och att det vid varje försäljning tas fram i kassaregistret framställt kvitto som erbjuds kunden. Vitet ska då bestämmas till visst belopp för varje gång den förelagde underlåter att fullgöra förpliktelsen.
Den svarstid som bestäms för att följa föreläggandet ska vara anpassad efter omständigheterna i det enskilda fallet. Det innebär att hänsyn ska tas till bland annat föreläggandets innehåll och omfattning. Den som föreläggs enligt SFL (t.ex. enligt 37 kap. SFL) ska alltid få minst fem dagar på sig att följa föreläggandet.
När ett föreläggande förenas med vite enligt 44 kap. 1 eller 2 § SFL kan det däremot ibland vara motiverat med en kortare tid än fem dagar för att följa föreläggandet. Därför gäller bestämmelsen om minimitid inte i dessa fall (8 kap. 1 § SFF).
Ett föreläggande som förenas med vite ska delges den som föreläggandet gäller (17 kap. 4 § SFF).
Ett föreläggande som har förenats med vite enligt 44 kap. 1 eller 2 § SFL gäller omedelbart. Den som föreläggandet gäller ska alltså efter att den delgivits följa det som anges i föreläggandet även om det inte vunnit laga kraft.
Det finns inte några särskilda bestämmelser om hur ett svar på ett vitesföreläggande ska lämnas. Däremot får Skatteverket avgöra hur en uppgift ska lämnas. Huvudregeln är att handläggningen i ett ärende ska vara skriftlig (9 § andra stycket FL).
Bestämmelsen i 24 § FL om att lämna uppgifter muntligt ska tillämpas även när det gäller svar på ett vitesföreläggande. Om enbart ett muntligt svar är acceptabelt är beroende av vilka uppgifter Skatteverket har begärt. Om det är fråga om omfattande eller komplicerade uppgifter kan Skatteverket begära att den enskilda på lämpligt sätt kompletterar det muntliga uppgiftslämnandet med skriftliga underlag (prop. 2016/17:180 s. 153). Om Skatteverket i föreläggandet har begärt kopior av t.ex. fakturor eller andra skriftliga underlag eller handlingar kan svaret naturligen inte lämnas muntligt.
I de fall den som har blivit vitesförelagd inte följer föreläggandet inom utsatt tid är det möjligt för Skatteverket att vitesförelägga på nytt. Andra alternativ när ett föreläggande med vite inte följs och har vunnit laga kraft är att ansöka hos förvaltningsrätten om att döma ut vitet. Om det finns risk för sabotage kan ett annat alternativ vara att göra en bevissäkring.