OBS: Detta är utgåva 2024.3. Visa senaste utgåvan.
Den som är skattskyldig får i vissa fall göra avdrag för energi-, koldioxid- och svavelskatt i deklarationen.
Vid redovisning av skatt på energi tillämpas bruttoredovisning. Det innebär att skatt ska redovisas för allt bränsle som skattskyldighet har inträtt för. Den som är skattskyldig kan dock i vissa fall göra avdrag i deklarationen. Om avdrag medges innebär det att skatt antingen inte behöver betalas alls för bränslet eller att skatt endast ska betalas delvis.
Bestämmelserna om avdrag i deklaration finns i 7 kap. LSE. Avdrag görs normalt i den deklaration som den skattskyldiga ska redovisa skatten i. Exempel på skattskyldiga är godkända upplagshavare, godkända lagerhållare, den som tillverkar uppskovsbränslen utanför ett skatteupplag och den som tillverkar andra bränslen än uppskovsbränslen utan att vara godkänd lagerhållare samt registrerade och tillfälligt registrerade varumottagare.
Vilka skatteslag avdrag kan göras för och omfattningen av avdragen tas i de flesta fall inte upp i 7 kap. LSE. Detta regleras i stället i 6 a kap. LSE.
Omständigheten att en upplagshavare inte är ägare till ett visst bränsle som denne förbrukar i sitt skatteupplag är inte ett hinder för avdragsrätt. Skatterättsnämnden har gjort samma bedömning i ett förhandsbesked där det var fråga om en upplagshavare som utan att vara ägare förbrukar bränslet i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet i sitt skatteupplag (SRN 2010-01-14, dnr 15-09/I).
Vissa av de skattebefrielser på bränsleområdet som åstadkoms genom avdrag utgör statligt stöd enligt EU-rätten. Med anledning av EU:s regler om statligt stöd finns det därför i vissa fall särskilda villkor som måste vara uppfyllda för att man ska få göra avdrag.
Den som är skattskyldig får göra avdrag för skatt på den egna förbrukningen av bränsle för de ändamål som ger rätt till skattebefrielse enligt 6 a kap. LSE (7 kap. 1 § första stycket 2 LSE).
Hur stor befrielsen från energiskatten, koldioxidskatten respektive svavelskatten är för de olika användningsändamålen framgår av respektive paragraf i 6 a kap. LSE. Där framgår även vilka bränslen som skattebefrielse kan medges för. I de flesta fall framgår detta genom att det anges vilka bränslen som man inte kan få skattebefrielse för. Närmare information om dessa skattebefriade användningsändamål finns under Skattebefriade användningsändamål.
Avdrag för skatt på bränsle som den skattskyldiga förbrukat på ett sätt som ger rätt till skattebefrielse med stöd av 6 a kap. 1 § 8 eller 11 eller med stöd av 6 a kap. 2 a § eller 6 a kap. 2 c § LSE, får dock göras endast om den skattskyldiga inte är ett företag utan rätt till statligt stöd (7 kap. 1 § andra stycket LSE).
Den som är skattskyldig får göra avdrag för skatt på bränsle som tagits emot av en skattebefriad förbrukare i enlighet med vad som framgår av dennes godkännande (7 kap. 1 § första stycket 3 LSE).
Systemet med godkända skattebefriade förbrukare innebär en möjlighet för förbrukaren att efter godkännande från Skatteverket köpa in bränsle helt eller delvis utan skatt när bränslet ska förbrukas för vissa ändamål. Vilka förbrukningsändamål som kan omfattas av ett godkännande som skattebefriad förbrukare framgår av 8 kap. 1 § första stycket LSE.
En förutsättning för den skattskyldiga leverantörens avdragsrätt är att denna har kontroll över att leveransen sker till en skattebefriad förbrukare i enlighet med vad som framgår av dennes godkännande. Den skattskyldiga ska på begäran kunna lämna uppgifter till Skatteverket om leveranser till skattebefriade förbrukare.
I skrivelserna ”Riksskatteverkets inställning i vissa frågor rörande hantering av bränsle för skattebefriade ändamål” och ”Riksskatteverkets inställning rörande återförsäljning av bränsle” har Skatteverket klargjort bl.a. upplagshavagrens ansvar för att leverans sker till en skattebefriad förbrukare (RSV 2001-10-31, dnr 10882-01/100 samt RSV 2002-12-11, dnr 8102-02/110). Observera att dessa skrivelser är under översyn.
Om inte den skattskyldiga har full kontroll över vart leveransen går kan Skatteverket ifrågasätta avdragsrätten och neka den skattskyldiga skatteavdrag för leveransen.
I vissa fall krävs inte att mottagaren är godkänd av Skatteverket som skattebefriad förbrukare för att avdrag ska medges. Detta gäller endast då bränsle tagits emot för förbrukning i
Avdragsrätten är begränsad till vissa bränslen.
Närmare information om bestämmelserna om skattebefrielse för bränsle som förbrukas i skepp, båtar, luftfartyg eller luftfartygsmotorer i provbädd finns under Skepp och båtar respektive Luftfartyg och luftfartygsmotorer i provbädd.
En anledning till dessa bestämmelser är den omfattande internationella trafiken med fartyg och luftfartyg. Hanteringen av fartygsbränsle och flygbränsle sker i stor utsträckning under sådana former att den inte går att passa in i ett system där Skatteverket först ska lämna ett godkännande (prop. 2000/01:118 s. 101).
Det finns bestämmelser om skattskyldighet för den som förvärvat bränsle för vilket antingen ingen skatt eller för låg skatt har betalats och som förbrukar bränslet i luftfartyg, skepp eller vissa båtar när dessa används för privat ändamål. Information om dessa bestämmelser finns under Den som förbrukar bränsle i skepp, båt eller luftfartyg vid användning för privat ändamål.
I förarbetena uttalas följande avseende bränsle som tagits emot för förbrukning i skepp:
Rätt till avdrag bör därför endast föreligga om bränslet tagits emot i skeppet. Det stämmer också med den ordning vi föreslagit för leveranser till skattebefriade förbrukare. Däremot bör det inte ställas några krav i lagtexten på att den som tar emot bränslet skall intyga vad det skall användas till. /…/ Upplagshavarna får i stället, genom att bevara leveranssedlar eller liknande handlingar, se till att de har möjlighet att styrka rätten till avdrag.
--- Upplagshavarna måste alltså kunna styrka att bränslet levererats in i skeppet. I de fall en upplagshavare själv sköter leveransen till skeppet bör det inte bli några problem att bevisa att bränslet tagits emot i transportmedlet. En upplagshavare som vill undvika att få sina skatteavdrag ifrågasatta bör därför se till att själv ansvara för leveransen. /…/ Upplagshavarna kommer självfallet att vara medvetna om riskerna och agera därefter varför det framstår som onödigt att införa ett förbud för upplagshavare att använda sig av mellanhänder eller återförsäljare. (prop. 2000/01:118 s. 100–101)
Motsvarande gäller leveranser av bränsle till luftfartyg och vissa båtar. Detta innebär att leverans kan ske skattefritt utan att mottagaren är godkänd som skattebefriad förbrukare endast om bränslet tankas direkt ner i luftfartygets eller båtens tank.
Om den skattskyldige inte levererar bränsle direkt in i ett luftfartyg, ett skepp eller en båt utan t.ex. till en ”farmartank” eller dylikt, kan bränslet vid leveransen inte anses ha tagits emot för förbrukning i luftfartyget, skeppet eller båten. För att kunna leverera bränsle utan skatt i dessa fall krävs att mottagaren är godkänd som skattebefriad förbrukare.
Avdragsrätten är villkorad av att leveransen skett direkt ner i luftfartygets tank.
Avdragsrätten omfattar endast flygfotogen (7 kap. 1 § första stycket 4 LSE och 6 a kap. 1 § 5 a LSE).
Skälen till att genom denna avdragsrätt möjliggöra skattefria inköp endast av flygfotogen är att de kvantiteter flygfotogen som förbrukas för privat flygning är försumbara. Risken för att flygfotogen används för ett skattepliktigt ändamål är alltså betydligt mindre än för flygbensin. Vidare används flygfotogen av de luftfartyg som går i internationell linjetrafik. Att hänvisa ett utländskt flygbolag till ett återbetalningssystem för att kunna köpa bränslet skattefritt i Sverige bedömdes som uteslutet (prop. 2007/08:122 s. 16).
Avdragsrätten är villkorad av att leveransen skett direkt ner i skeppets tank.
Den skattskyldiga får endast göra avdrag för skatt på andra bränslen än bensin och bränsle som avses i 2 kap. 1 § första stycket 3 b LSE (högbeskattad olja) (7 kap. 1 § första stycket 4 LSE och 6 a kap. 1 § 3 LSE).
Avdragsrätten är villkorad av att leveransen skett direkt ner i båtens tank. Den skattskyldiga får göra avdrag för skatt på bränsle som tagits emot för förbrukning i båt för vilken fiskelicens som inte är begränsad till fiske enbart i enskilt vatten meddelats enligt fiskelagen. Den skattskyldiga får även göra avdrag för skatt på bränsle som tagits emot för förbrukning i båt med särskilt medgivande (dispens) om att bränsletanken får innehålla en oljeprodukt försedd med märkämne (7 kap. 1 § första stycket 5 LSE och 6 a kap. 1 § 4 LSE).
Den skattskyldiga får bara göra avdrag för skatt på andra bränslen än bensin och bränsle som avses i 2 kap. 1 § första stycket 3 b LSE (högbeskattad olja) (7 kap. 1 § första stycket 5 LSE och 6 a kap. 1 § 4 LSE).
Den som är skattskyldig får göra avdrag för skatt på bränsle som av den skattskyldiga exporterats eller förts till en frizon för annat ändamål än att förbrukas där (7 kap. 1 § första stycket 1 LSE).
Nytt: 2024-05-15
Skatteverket anser att vid tillämpningen av bestämmelserna om exportavdrag ska en lagerhållare under vissa förhållanden skattemässigt anses ha levererat gas via det svenska naturgasnätet till en köpare i ett tredjeland, trots att ingen gas överförts fysiskt från det svenska naturgasnätet till det anslutande naturgasnätet. Skatteverket anser att den skattemässiga bedömningen ska göras med utgångspunkt i handelssystemets funktion. Med handelssystemet menas systemet för handel med och transport av gas inom det naturgassystem som det svenska naturgasnätet ingår i. Det är följande förhållanden som avses.
En godkänd lagerhållare har sålt gas till en köpare som inte är godkänd lagerhållare. Den gas som för lagerhållarens räkning har matats ut till köparen från ett naturgasnät i ett tredjeland, har i handelssystemet för naturgassystemet avräknats mot en motsvarande mängd gas som matats in på det svenska naturgasnätet av lagerhållaren eller för lagerhållarens räkning. I handelssystemet anses därmed lagerhållaren ha levererat ut den inmatade gasen från naturgasnätet i tredjelandet, trots att ingen gas överförts fysiskt från det svenska naturgasnätet till det anslutande naturgasnätet.
Enligt Skatteverkets uppfattning ska bestämmelserna om exportavdrag tillämpas så att lagerhållaren under de aktuella förhållandena ska anses ha levererat gasen via det svenska naturgasnätet till köparen i tredjelandet, trots att ingen gas överförts fysiskt från det svenska naturgasnätet till det anslutande naturgasnätet. Lagerhållaren ska därmed anses ha exporterat gasen enligt 7 kap. 1 § första stycket 1 LSE (Skatteverkets ställningstagande Lagerhållares export av gas via det svenska naturgasnätet – skatt på energi).
Bestämmelserna i 7 kap. 1 § första stycket 1 LSE gäller inte skatt på bränsle som flyttats under uppskovsförfarandet till sådan destination som avses i 4 a kap. 2 § 3-5 LSE (7 kap. 2 a § LSE). Detta innebär att exportavdraget i 7 kap. 1 § första stycket 1 LSE inte ska tillämpas på bränsle som under uppskovsförfarandet flyttats till en plats där det skattepliktiga bränslet lämnar EU. Exportavdraget ska inte heller tillämpas på bränsle som under uppskovsförfarandet flyttats till ett utförseltullkontor som samtidigt är avgångstullkontor för förfarandet för extern transistering. Uppskovsförfarandet omfattar endast bränsle enligt 1 kap. 3 a § LSE varför undantaget från 7 kap. 1 § första stycket 1 LSE endast är tillämpligt vid export av sådant bränsle.
Godkända lagerhållare och godkända upplagshavare får under vissa villkor göra avdrag för skatt på bränsle som skattskyldighet enligt LSE tidigare har inträtt för (7 kap. 1 a § LSE).
Villkoren för avdrag är olika för upplagshavare och lagerhållare.
Avsikten med avdragsmöjligheten är att undvika dubbelbeskattning (jfr prop. 2012/13:27 s. 13).
En upplagshavare får göra avdrag för skatt på bränsle för vilket skattskyldighet enligt LSE tidigare har inträtt och som förts in i upplagshavarens skatteupplag (7 kap. 1 a § första stycket LSE). För en upplagshavare förutsätter alltså avdragsrätten att bränslet förts in i upplagshavarens skatteupplag, dvs. att bränslet tagits in i uppskovsförfarandet igen.
Skatteverket anser att allt bränsle som en upplagshavare förvarar i ett utrymme som är godkänt som upplagshavarens skatteupplag för sådant bränsle omfattas av uppskovsförfarandet. När en upplagshavare för in beskattat bränsle i ett utrymme som är godkänt som upplagshavarens skatteupplag för sådant bränsle omfattas detta bränsle av uppskovsförfarandet från den tidpunkt det förs in i utrymmet. Så är fallet oavsett om upplagshavaren utnyttjar möjligheten till avdrag enligt 7 kap. 1 a § första stycket LSE och oavsett om det finns uppgift om varurörelserna i upplagshavarens lagerbokföring enligt 4 kap. 3 a § LSE.
Avdragsrätten omfattar bara sådana bränslen som omfattas av respektive upplagshavares godkännande (prop. 2012/13:27 s. 13).
En lagerhållare får enligt 7 kap. 1 a § andra stycket LSE göra avdrag för skatt på bränsle för vilket skattskyldighet enligt LSE tidigare har inträtt och som
För en godkänd lagerhållare förutsätter alltså avdragsrätten att bränslet har förvärvats från någon som inte är en godkänd lagerhållare eller att bränslet innehas av lagerhållaren med äganderätt när godkännandet som lagerhållare ges. Skattskyldighet för bränslet har i dessa fall i princip alltid inträtt tidigare (prop. 2012/13:27 s. 13).
Även bränsle som återtagits i samband med återgång av köp ryms inom bestämmelsen om avdrag när skattskyldighet redan inträtt (jfr prop. 2012/13:27 s. 14).
Det är den skatt som tidigare redovisats i samband med att skattskyldigheten tidigare inträdde som får dras av och inte skatten enligt den skattesats, om denna skulle vara en annan, som gäller vid den senare tidpunkt då avdragsrätten uppkommer. Detta har bekräftats av kammarrätten (KRNS 1989-10-17, mål nr 2248-1989). Målet rörde avdrag enligt dåvarande lagen (1957:262) om allmän energiskatt (EL), men principerna för avdrag enligt LSE är desamma.
Avdragsyrkandet ska göras för den redovisningsperiod under vilken avdragsrätten uppkommer.
En upplagshavare som för in beskattat bränsle i sitt skatteupplag ska alltså göra avdrag i deklarationen för den redovisningsperiod då bränslet fördes in i skatteupplaget.
En lagerhållare ska göra avdrag i deklarationen för den redovisningsperiod då det beskattade bränslet förvärvades.
Avser avdraget beskattat bränsle som ingår i den skattskyldigas lager vid godkännandet som lagerhållare ska lagerhållaren göra avdraget i deklarationen för den första redovisningsperioden efter godkännandet. Denna tillämpning har sin grund i en kammarrättsdom (KRNS 1984-03-05, mål nr 6717-1981). Målet rörde avdrag enligt dåvarande lagen (1957:262) om allmän energiskatt (EL), men principerna för avdrag enligt LSE är desamma. Motsvarande gäller avdraget för skatt på bränsle som finns i en upplagshavares skatteupplag vid godkännandet av skatteupplaget.
Kammarrätten har i två mål prövat frågan om när avdrag ska göras för tidigare beskattat bränsle (KRNS 1984-03-05, mål nr 6717-1981 och mål nr 430-1982).
I det förstnämnda målet hade ett bolag vid tiden för registreringen ett beskattat ingående lager som skulle användas för återförsäljning. När delar av detta lager såldes ville bolaget göra avdrag för den beskattade oljan i takt med försäljningen och beräkna skatten efter den skattesats som gällde vid tiden för denna försäljning.
I det andra målet gällde frågan avdrag för skatt på olja som inköpts i beskattat skick. Även i detta mål ville det aktuella bolaget göra avdraget i en senare redovisningsperiod än den period då oljan inköptes.
Kammarrätten lämnade i båda målen besvären utan bifall och uttalade bl.a. följande:
Med den lagstiftningsteknik som infördes skulle producenterna, återförsäljarna och vissa storförbrukare fungera som lagerhållare och skattesubjekt. Redovisningen av skatten blev därmed baserad på en kontantprincip, där en registrerad skattskyldig hade att till beskattningsmyndigheten redovisa den kvantitet som slutligen skulle bli föremål för beskattning. Genom att skyldighet således åligger registrerad skattskyldig att redovisa samtliga kvantiteter bränsle som under en period har levererats eller förbrukats följer att även avdragsbestämmelsen i 24 § a EL innebär en möjlighet till avlyftning av skatten från i beskattat skick inköpta kvantiteter. Annars skulle sådant bränsle komma att dubbelbeskattas vid senare leverans eller förbrukning. Avdrag för beskattade kvantiteter av bränsle enligt sistnämnda lagrum kan därför medges endast under den period då bränslet förvärvats.
Skatteverket har i Skatteverkets allmänna råd om beskattning av bränslen SKV A 2015:5 meddelat ett allmänt råd om att man i vissa fall får schablonberäkna upplagshavares avdrag för skatt på spillolja som förts in i upplagshavarens skatteupplag. Det är i dessa fall fråga om situationen när spillolja förts in i ett utrymme som är godkänt som skatteupplag och där upplagshavaren behandlar spilloljan för att avskilja vatten och andra föroreningar. Genom avskiljningen av föroreningarna återvinns ett sådant bränsle som utrymmet är godkänt som skatteupplag för.
Det är möjligt att återvinna bensinångor. Bensinångor har samma KN-nr som flytande bensin. När man samlar upp bensinångorna och för in dem i ett skatteupplag för att omvandla dem till flytande bensin omfattas de alltså av avdragsbestämmelsen i 7 kap. 1 a § första stycket LSE.
Den som är skattskyldig får göra avdrag för skatt på bränsle som avses i 1 kap. 3 a § LSE, dvs. uppskovsbränsle, och som levererats till en sådan köpare som avses i 10 kap. 84–87 §§ ML, i den omfattning som frihet från bränsleskatt föreligger i det EU-landet. Bestämmelsen gäller energi-, koldioxid- samt svavelskatt (7 kap. 2 § LSE).
Bestämmelsen avser bränsle som levereras från Sverige om
Bestämmelserna i 7 kap. 2 § LSE gäller inte skatt på bränsle som flyttats under uppskovsförfarandet till en sådan destination som avses i 4 a kap. 2 § första stycket 5 LSE (7 kap. 2 a § LSE).
Den som är skattskyldig får göra avdrag för skatt på biogas och biogasol som den skattskyldiga själv förbrukat som bränsle för uppvärmning eller sålt som bränsle för uppvärmning till någon som inte är en stödmottagare.
Den som är skattskyldig får göra avdrag för skatt på biogas och biogasol som den skattskyldiga själv förbrukat som bränsle för uppvärmning. Denna avdragsrätt följer av 7 kap. 1 § första stycket 2 LSE, jämförd med 6 a kap. 2 c § LSE.
Mer information om skattebefrielsen med stöd av 6 a kap. 2 c § LSE, bl.a. om kravet på att bränslet ska omfattas av ett anläggningsbesked och i vissa fall även av ett hållbarhetsbesked, finns under Skattebefriade användningsändamål – Biobränslen för uppvärmning eller motordrift - Biogas och biogasol som förbrukats eller sålts som bränsle för uppvärmning.
Avdraget får göras endast om den skattskyldiga inte är ett företag utan rätt till statligt stöd (7 kap. 1 § andra stycket LSE).
En skattskyldig som gör avdrag för skatt på bränsle med stöd av 6 a kap. 2 c § LSE är skyldig att på begäran lämna vissa uppgifter till Energimyndigheten (7 kap. 4 a § första stycket LSE).
Tribunalen har i en dom den 21 december 2022 (T-626/20, Landwärme) beslutat att ogiltigförklara två beslut fattade av EU-kommissionen. I de ogiltigförklarade besluten fann EU-kommissionen att de åtgärder som anmälts av Sverige avser statligt stöd som är förenligt med den inre marknaden enligt artikel 107.3 EUF-fördraget. Besluten utgör rättslig grund för bestämmelserna i 6 a kap. 2 c § och 7 kap. 4 § LSE om statligt stöd i form av skattebefrielse för biogas och biogasol.
Enligt Tribunalen hade EU-kommissionen inte utrett frågan tillräckligt utan skulle ha inlett en fördjupad granskning av de aktuella stödordningarna.
EU-kommissionen har i ett pressmeddelande den 30 januari 2024 informerat om att EU-kommisionen har beslutat att inleda en fördjupad granskning av de aktuella stödordningarna. Längst ned i pressmeddelandet finns länkar till mer information, se pressmeddelandet EU-kommissionen inleder en fördjupad granskning av statsstöd genom svenska skattebefrielser för biogas och biopropan för annat än livsmedel.
Tidigare:
Efter att ha analyserat beslutet avser Skatteverket att återkomma med information om hur Skatteverket kommer att hantera tidigare beviljade stöd fram till dess att EU-kommissionen meddelar beslut efter avslutad granskning.
Nytt: 2024-03-05
EU-kommissionen har nu publicerat beslutet att inleda en fördjupad granskning av de aktuella stödordningarna. Efter att ha analyserat beslutet bedömer Skatteverket att det finns skäl att avvakta med eventuella återkrav fram till dess att EU-kommissionen meddelar beslut efter avslutad granskning.
I avvaktan på EU-kommissionens beslut är Skatteverket förhindrat att medge statligt stöd i form av skattebefrielse enligt 6 a kap. 2 c § och 7 kap. 4 § LSE. Skatteverket medger därför för närvarande inte statligt stöd i form av avdrag eller återbetalning enligt de aktuella bestämmelserna.
Den som är skattskyldig får göra avdrag för skatt på biogas eller biogasol som sålts som bränsle för uppvärmning till någon som inte är en stödmottagare (7 kap. 3 § LSE). Detta innebär i praktiken försäljning till privatpersoner (prop. 2015/16:159 s. 76).
Det är tillräckligt att försäljningen sker i avsikt att bränslet ska förbrukas som bränsle för uppvärmning. Det ställs alltså inte något krav på att bränslet faktiskt ska ha förbrukats av annan för uppvärmning (prop. 2006/07:13 s. 60).
Skatteverket anser att avdrag enligt 7 kap. 3 § LSE förutsätter att den skattskyldiga har sålt biogasen eller biogasolen till någon som inte är en stödmottagare i avsikt att denna köpare ska förbruka bränslet för uppvärmning. En skattskyldig får alltså inte göra avdrag enligt 7 kap. 3 § LSE för skatt på biogas eller biogasol som den skattskyldiga har sålt till någon som i sin tur har sålt biogasen eller biogasolen för uppvärmning till någon som inte är en stödmottagare.
Avdragsrätten omfattar inte sådant bränsle som den skattskyldiga har sålt för uppvärmning till en stödmottagare. Stödmottagaren är i dessa fall i stället hänvisad till att ansöka om återbetalning hos Skatteverket. Av förarbetena framgår att anledningen till detta är att en direktkontakt bör gälla mellan Skatteverket och stödmottagaren för att säkerställa att EU-rättens krav på offentliggörande och information om individuella stöd kan genomföras på ett ändamålsenligt sätt (jfr prop. 2015/16:159 s. 52).
Mer information om skattebefrielsen enligt 7 kap. 3 § LSE finns under Skattebefriade användningsändamål – Biobränslen för uppvärmning eller motordrift - Biogas och biogasol som förbrukats eller sålts som bränsle för uppvärmning.
I 7 kap. LSE finns bestämmelser om avdrag för skatt på vissa bränslen som framställts av biomassa och som den skattskyldiga har förbrukat eller sålt som motorbränsle. Villkoren för skattebefrielsen är olika beroende på vilken typ av bränsle det är fråga om.
Skattebefrielsen regleras för de flesta bränslena i 7 kap. 3 a eller 3 b § LSE. Generellt för dessa är att avdraget endast omfattar den andel av motorbränslet som framställts av biomassa. Avdrag får i dessa fall göras endast om vissa miljörelaterade och vissa statsstödsrelaterade förutsättningar är uppfyllda. Dessa förutsättningar framgår av 7 kap. 3 c § LSE.
När det gäller biogas och biogasol regleras skattebefrielsen i 7 kap. 4 § LSE. Även avseende biogas och biogasol måste vissa miljörelaterade och vissa statsstödsrelaterade förutsättningar vara uppfyllda för att avdraget ska får göras. Både de miljörelaterade och de statsstödsrelaterade förutsättningarna framgår av 7 kap. 4 § LSE.
Mer information om skattebefrielsen enligt 7 kap. 3 a, 3 b och 4 §§ LSE finns under Skattebefriade användningsändamål – Biobränslen för uppvärmning eller motordrift - Vissa motorbränslen som framställts av biomassa.
Tribunalen har i en dom den 21 december 2022 (T-626/20, Landwärme) beslutat att ogiltigförklara två beslut fattade av EU-kommissionen. I de ogiltigförklarade besluten fann EU-kommissionen att de åtgärder som anmälts av Sverige avser statligt stöd som är förenligt med den inre marknaden enligt artikel 107.3 EUF-fördraget. Besluten utgör rättslig grund för bestämmelserna i 6 a kap. 2 c § och 7 kap. 4 § LSE om statligt stöd i form av skattebefrielse för biogas och biogasol.
Enligt Tribunalen hade EU-kommissionen inte utrett frågan tillräckligt utan skulle ha inlett en fördjupad granskning av de aktuella stödordningarna.
EU-kommissionen har i ett pressmeddelande den 30 januari 2024 informerat om att EU-kommissionen har beslutat att inleda en fördjupad granskning av de aktuella stödordningarna. Längst ned i pressmeddelandet finns länkar till mer information, se pressmeddelandet EU-kommissionen inleder en fördjupad granskning av statsstöd genom svenska skattebefrielser för biogas och biopropan för annat än livsmedel.
Tidigare:
Efter att ha analyserat beslutet avser Skatteverket att återkomma med information om hur Skatteverket kommer att hantera tidigare beviljade stöd fram till dess att EU-kommissionen meddelar beslut efter avslutad granskning.
Nytt: 2024-03-05
EU-kommissionen har nu publicerat beslutet att inleda en fördjupad granskning av de aktuella stödordningarna. Efter att ha analyserat beslutet bedömer Skatteverket att det finns skäl att avvakta med eventuella återkrav fram till dess att EU-kommissionen meddelar beslut efter avslutad granskning.
I avvaktan på EU-kommissionens beslut är Skatteverket förhindrat att medge statligt stöd i form av skattebefrielse enligt 6 a kap. 2 c § och 7 kap. 4 § LSE. Skatteverket medger därför för närvarande inte statligt stöd i form av avdrag eller återbetalning enligt de aktuella bestämmelserna.
En skattskyldig som gör avdrag för skatt på bränsle enligt 7 kap. 3 a, 3 b eller 4 § LSE är skyldig att på begäran lämna vissa uppgifter till Energimyndigheten (7 kap. 4 a § första stycket LSE).
Om en skattskyldig har begränsat utsläppet av svavel genom reningsåtgärd eller genom bindning i någon produkt eller i aska i samband med förbrukning av det skattepliktiga bränslet, får avdrag göras med 30 kr per kg svavel som utsläppet har minskat (7 kap. 5 § LSE). Svavelutsläppen från förbränning av t.ex. kol, torv och olja kan minskas genom åtgärder före, under eller efter förbränningen.
Svavelutsläppen vid förbränning kan minskas genom att svavlet avskiljs genom reningsåtgärder. Med reningsåtgärder avses i detta sammanhang att förbrukaren vidtar en särskild åtgärd där avsikten är att ta bort svavlet.
Svavelutsläppen kan minskas genom att svavlet binds i produkter vid vissa typer av förbränning. Det innebär att svavlet fastnar i en produkt och därigenom hindras från att komma ut i atmosfären. En sådan bindning uppstår vid ett flertal industriella processer. Som exempel på sådana processer kan nämnas mesaombränning inom cellulosaindustrin, kalkbränning inom cement- och kalkindustrin och järntillverkning i masugnar.
En viss del av svavlet binds dessutom i större eller mindre grad i den aska som uppkommer vid förbränningen, oavsett om reningsåtgärder vidtas eller inte.
Det ankommer på den skattskyldiga att visa sin rätt till avdrag. Detta sker genom dokumentation av svavelhalter och förbrukning av såväl svavelbeskattade som inte svavelbeskattade bränslen. Vidare måste det kunna visas genom kontinuerliga mätningar av svavelutsläppen eller provtagning och mätning av det svavel som binds i produkter, restprodukter eller i aska.
Om ingen analys sker av svavelmängden i kolaska och torvaska antas svavelbindningen enligt praxis uppgå till 2 procent. Kan en högre svavelbindning visas genom provtagning och analys medges avdrag härför.
Om beskattade och obeskattade bränslen som innehåller svavel används samtidigt kommer det bundna svavlet delvis att vara obeskattat. I sådant fall får det svavel som berättigar till avdrag beräknas genom proportionering i förhållande till svavelmängden i respektive bränsle.
Här visas några olika exempel på beräkning av avdraget.
I prop. 1989/90:111 s. 170 finns ett exempel på hur beloppet kan beräknas i ett fall när olja förbrukas. Exemplet avsåg återbetalning av skatt (avdragsrätt infördes först i och med LSE) och återges här med den modifieringen att det i stället avser avdrag i deklarationen.
Bränsleslag: |
Olja |
Svavelhalt: |
0,3 viktprocent |
Densitet: |
0,9 ton/m3 |
Svavelhalt: |
2,7 kg/m³ (0,003 x 900 kg/m³) |
Genom en reningsåtgärd i samband med förbrukningen av oljan minskades svavelutsläppet med 20 procent.
Avdrag: (20 % x 2,7 kg/m3 x 30 kr/kg =) 16,20 kr/m3.
Skatten på olja är inte kontinuerlig, dvs. inte direkt proportionell mot svavelhalten på grund av avrundningsregler. När man beräknar det belopp som kan dras av med ledning av en procentuell minskning av utsläppen måste hänsyn tas till oljans faktiska svavelhalt utan att någon avrundning görs av svavelhalten enligt 3 kap. 2 § LSE. Vidare ska hänsyn tas till oljans faktiska densitet.
Bränsleslag: |
Olja |
Svavelhalt: |
0,45 viktprocent |
Densitet: |
0,95 ton/m3 |
Svavelhalt: |
4,275 kg/m³ (0,0045 x 950 kg/m³) |
Svavelutsläppet minskar efter reningsåtgärder med 35 procent, dvs. med (0,35 x 4,275 =) 1,5 kg svavel för varje kubikmeter förbrukad olja.
Avdrag: (1,5 kg svavel/m³ x 30 kr/kg =) 45 kr/m³. I enlighet med avrundningsreglerna tas skatt ut med (27 kr/m³ x 5 =) 135 kr/m³. För det svavel som reningsåtgärden medfört att utsläppet minskat med tas skatt alltså ut med (135 kr/m³ x 35 % =) 47,25 kr/m³. I detta fall medför bestämmelserna alltså att avdraget kommer att bli lägre än den skatt som tas ut för den mängd svavel som utsläppet minskat med.
Exemplet avser beräkning av avdraget när både beskattade och obeskattade bränslen som innehåller svavel förbränns samtidigt.
Bränsleslag: |
Torv och träflis |
Förbrukad torv: |
5 000 ton |
Torrhalt: |
54 % |
Svavelhalt: |
0,42 viktprocent |
Förbrukad flis: |
1 500 ton |
Torrhalt: |
50 % |
Svavelhalt: |
0,04 viktprocent |
I processen ingående svavel från:
Torv |
11 340 kg (5 000 000 x 0,54 x 0,0042) |
Flis |
300 kg (1 500 000 x 0,50 x 0,0004) |
Summa |
11 640 kg |
Andel svavel från den skattepliktiga torven:11 340/11 640 = 97,42 procent.
Kontinuerlig mätning visar att svavelutsläppet är 6 984 ton.
Totalt bundet svavel: |
4 656 ton (11 640 - 6 984) |
därav från skattepliktig torv |
4 536 kg (4 656 x 0,9742) |
därav från icke skattepliktig flis |
120 kg (4 656 x 0,0258) |
Avdrag för bundet svavel från torv: 4 536 kg x 30 kr/kg = 136 080 kr
Den som är skattskyldig får göra avdrag för skatten på annat bränsle än som avses i 1 kap. 3 a § LSE (dvs. på annat bränsle än uppskovsbränsle) som den skattskyldiga fört ut från Sverige till ett annat EU-land. Bestämmelsen gäller energi-, koldioxid- och svavelskatt (7 kap. 5 b § LSE).
Skattskyldighet inträder vid leverans till köpare oavsett var denne befinner sig (6 kap. 6 § 1 och 10 § 3 LSE).
Vid export får den skattskyldiga göra avdrag enligt 7 kap. 1 § första stycket 1 LSE.
Nytt: 2024-05-15
Skatteverket anser att vid tillämpningen av bestämmelsen om utförselavdrag ska en lagerhållare under vissa förhållanden skattemässigt anses ha levererat gas via det svenska naturgasnätet till en köpare i ett annat EU-land, trots att ingen gas överförts fysiskt från det svenska naturgasnätet till det anslutande naturgasnätet. Skatteverket anser att den skattemässiga bedömningen ska göras med utgångspunkt i handelssystemets funktion. Med handelssystemet menas systemet för handel med och transport av gas inom det naturgassystem som det svenska naturgasnätet ingår i. Det är följande förhållanden som avses.
En godkänd lagerhållare har sålt gas till en köpare som inte är godkänd lagerhållare. Den gas som för lagerhållarens räkning har matats ut till köparen från ett naturgasnät i det andra EU-landet, har i handelssystemet för naturgassystemet avräknats mot en motsvarande mängd gas som matats in på det svenska naturgasnätet av lagerhållaren eller för lagerhållarens räkning. I handelssystemet anses därmed lagerhållaren ha levererat ut den inmatade gasen från naturgasnätet i det andra EU-landet, trots att ingen gas överförts fysiskt från det svenska naturgasnätet till det anslutande naturgasnätet.
Enligt Skatteverkets uppfattning ska bestämmelsen om utförselavdrag tillämpas så att lagerhållaren under de aktuella förhållandena ska anses ha levererat gasen via det svenska naturgasnätet till köparen i det andra EU-landet, trots att ingen gas överförts fysiskt från det svenska naturgasnätet till det anslutande naturgasnätet. Lagerhållaren ska därmed anses ha fört ut gasen från Sverige till det andra EU-landet enligt 7 kap. 5 b § LSE (Skatteverkets ställningstagande Lagerhållares utförsel av gas till annat EU-land via det svenska naturgasnätet – skatt på energi).
Nytt: 2024-08-15
Från och med den 15 augusti 2024 införs en ny avdragsbestämmelse i 7 kap. 6 § LSE som innebär att en upplagshavare eller godkänd lagerhållare får göra avdrag för skatt på bränsle som har levererats inom Sverige av upplagshavaren eller lagerhållaren om
1. leveransen är till för väpnande styrkor tillhörande Amerikas förenta stater, och
2. bränslet ska användas av eller för styrkorna, av den civilpersonal som följer med dem eller av styrkornas mässar, marketenterier eller liknande militära serviceverksamheter.
En upplagshavare eller godkänd lagerhållare får även göra avdrag för skatt på bränsle som har förbrukats av denne för fullgörande av uppgifter som är nödvändiga för att leverera en annan vara eller tjänst till väpnade styrkor tillhörande Amerikas förenta stater.
Avdrag får endast göras om
1. skattefrihet enligt 10 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall hade gällt vid förvärv av bränslet,
2. ett intyg från de väpnade styrkorna kan uppvisas som visar att förutsättningarna för skattefrihet är uppfyllda, och
3. det, i de fall som avses i 7 kap. 6 § första stycket LSE, av fakturan framgår att leveransen sker utan punktskatt.
Genom denna avdragsbestämmelse genomförs den möjlighet till skattefrihet för bränsle direkt vid köpet som följer av artikel 16 punkten 2 i Defence Cooperation Agreement (DCA-avtalet) som är ett avtal om försvarssambete mellan Sverige och USA (prop. 2023/24:141 s. 209).
Avdragsbestämmelsen gäller för leveranser som är till för styrkornas officiella bruk. Avdrag medges inte för leveranser av bränsle avsedda för privat bruk av medlemmar i de amerikanska styrkorna och deras anhöriga. Den rätt till skattefrihet för varor som förvärvats för privat bruk som följer av artikel 17 i DCA-avtalet får utövas genom att förvärvaren får söka återbetalning av skatten (jfr prop. 2023/24:141 s. 116–124).
Tillämpningen av avdragsbestämmelsen är valfri för den som levererar bränslet. En upplagshavare eller lagerhållare är således inte tvungen att utnyttja rätten till avdrag och leverera bränslet utan skatt. De amerikanska styrkorna kan alltså inte kräva att få skattefrihet direkt vid köpet. Om en säljare väljer att inte ge skattefrihet direkt vid köpet hanteras den skattefrihet som följer av artikel 16.2 genom återbetalning (jfr prop. 2023/24:141 s. 209).
Att leveransen ska vara till för väpnade styrkor tillhörande USA innebär att leveransen på något sätt ska komma styrkorna till godo. Leveransen behöver dock inte ske direkt till styrkorna. Det krävs dock att bränslet ska användas av eller för styrkorna, av den civilpersonal som följer med dem eller av styrkornas mässar, marketenterier eller liknande militära serviceverksamheter. Att användandet ska ske ”av eller för” styrkorna innebär att även leveranser till ett företag som ska använda bränslet när det fullgör ett kontrakt med de amerikanska styrkorna omfattas. Företagets användning sker då ”för” styrkorna. Användningen kan även ske av den civilpersonal som följer med styrkorna eller av styrkornas mässar, marketenterier eller liknande militära serviceverksamheter. Militära serviceverksamheter är integrerade delar av de amerikanska styrkornas verksamhet som ibland kan utföras av organisationer eller leverantörer. Det kan exempelvis vara fråga om utbildning eller försäljning av bränsle som riktar sig specifikt till styrkans medlemmar (jfr prop. 2023/24:141 s. 209).
I de fall upplagshavaren eller lagerhållaren själv är leverantör till de amerikanska styrkorna regleras de särskilt i bestämmelsens andra stycke. I dessa fall får upplagshavaren eller lagerhållaren även göra avdrag för bränsle som har förbrukats av denne för fullgörande av uppgifter som är nödvändiga för att leverera en annan vara eller tjänst till de amerikanska styrkorna (jfr prop. 2023/24:141 s. 209).
En förutsättning för avdrag är att det ska vara en sådan situation där skattefrihet hade gällt för köparen av varan enligt 10 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Det är därvid situationen för den som upplagshavaren eller lagerhållaren levererar bränslet till som avses, dvs. de amerikanska styrkorna eller leverantören. Skattefrihet gäller således genom hänvisningen till 10 § lagen om immunitet och privilegier i vissa fall i den utsträckning som skattefrihet för köparen följer av DCA-avtalet. En annan förutsättning för avdrag är att den som vill köpa bränsle skattefritt måste kunna uppvisa ett intyg från de amerikanska styrkorna som visar att förutsättningarna för skattefriheten är uppfyllda. Intyget är således i normalfallet inte enbart ett bevismedel, utan ett formellt krav för att få medge skattefrihet direkt vid köpet. Ytterligare en förutsättning för avdrag är att det av fakturan ska framgå att leveransen sker utan punktskatt. Genom att sådan information tas in i fakturan blir det tydligt såväl mellan säljare och köpare som för Skatteverket om försäljningen avser skattefritt bränsle eller inte (jfr prop. 2023/24:141 s. 209-210).
Ett sådant intyg som avses i 7 kap. 6 § LSE § tredje stycket 2 LSE benämns DCA-intyg (18 § förordning [2024:609] om förfarandet vid återbetalning av mervärdesskatt och punktskatter i vissa fall och om intyg vid skattefrihet).
Ett DCA-intyg ska innehålla följande uppgifter enligt 19 § första stycket i förordning 2024:609:
1. Beskrivning av de varor och tjänster för vilka intyget lämnas samt ett intygande från Amerikas förenta staters väpnande styrkor om att de är avsedda för officiellt bruk eller för de väpnade styrkorna.
2. Namn och adress för den som är berättigad till skattefrihet för de varor och tjänster som omfattas av intyget.
3. Namn och adress för den som säljer eller tillhandahåller de varor och tjänster som omfattas av intyget.
4. Namn och adress för den företrädare för de väpnande styrkorna som undertecknar intyget.
Där sådana uppgifter finns tillgängliga bör ett DCA-intyg även innehålla följande (uppgifter/information) enligt 19 § andra stycket i förordning 2024:609:
1. Registreringsnummer för mervärdesskatt och punktskatt för de personer som anges i första stycket.
2. Adress för kontakt på elektronisk väg för de personer som anges i första stycket.
3. Giltighetstid för intyget.
Den som yrkar avdrag enligt 7 kap. 6 § LSE ska styrka rätten till skattefrihet genom att i sina räkenskaper ha en kopia av DCA-intyget (20 § förordning 2024:609).
Kravet på att visa upp DCA-intyg gäller inte om leveransen sker från Försvarsmakten (21 § första stycket förordning 2024:609). Denna bestämmelse är meddelad med stöd av 7 kap. 6 § fjärde stycket LSE.
Skatteverket får i enskilda fall besluta om undantag från kravet att uppvisa DCA-intyg om det av andra skäl bedöms uppenbart obehövligt att uppvisa sådant intyg (21 § andra stycket förordning (2024:609). Denna bestämmelse är meddelad med stöd av 7 kap. 6 § fjärde stycket LSE.
Även den som är skattskyldig är numera hänvisad till att ansöka om återbetalning av den svenska skatten när bränslet avvikit från en uppskovsflyttning och därför beskattats även i ett annat EU-land. Den tidigare avdragsbestämmelsen i 7 kap. 6 § LSE upphörde att gälla den 13 februari 2023.