OBS: Detta är utgåva 2021.4. Visa senaste utgåvan.
En arvinge kan ärva med full äganderätt eller med begränsningar enligt lag eller ett testamente.
En arvinge enligt lag ärver med äganderätt. En testamentstagare ärver med äganderätt om inget annat följer av testamentet.
En efterlevande make eller maka ärver enligt lag inte med äganderätt utan med fri förfoganderätt men om den avlidna saknar legala arvingar ärver efterlevande make eller maka med äganderätt.
En efterlevande make eller maka ärver med fri förfoganderätt enligt lag. Om den avlidna däremot saknar legala arvingar ärver den efterlevande maken eller makan med äganderätt.
Om ett testamente innehåller föreskrifter om efterarv ärver testamentstagaren egendomen med fri förfoganderätt. Testamentstagaren har då inte rätt att själv förfoga över egendomen genom testamente, men testamentstagaren kan under sin livstid t.ex. ge bort egendomen.
Om en efterarvinge avlider före den första testamentstagaren utvidgas oftast den första testamentstagarens rätt från fri förfoganderätt till full äganderätt.
Den första testamentstagaren är dödsbodelägare i testatorns dödsbo och ska kallas till förrättningen och antecknas i bouppteckningen. Efterarvingen ska också kallas till förrättningen och antecknas i bouppteckningen (20 kap. 2–3 §§ första stycket ÄB).
Om flera personer i tur och ordning ska ärva en viss specificerad egendom kan det vara fråga om ett s.k. successivt legat. Ingen av testamentstagarna som får ett successivt legat är dödsbodelägare och de ska varken kallas till förrättningen eller antecknas i bouppteckningen.
En testator kan inskränka en testamentstagares rätt genom att förordna att denna endast ska ha nyttjanderätt till egendomen. Om testatorn inte har föreskrivit något annat, regleras testamentstagarens rätt i dessa fall av bestämmelserna i 12 kap. 2–9 §§ ÄB. I de fall en testator har förordnat om nyttjanderätt har testatorn i allmänhet också förordnat att äganderätten ska tillkomma någon annan, antingen genast eller längre fram. Om testatorn inte gjort något sådant förordnande om äganderätten anses den tillfalla de legala arvingarna.
En person som får nyttjanderätt till egendom är inte dödsbodelägare i testatorns dödsbo och ska varken kallas till förrättningen eller antecknas i bouppteckningen.
En testator kan förordna att en testamentstagare endast ska få räntan på ett kapitalbelopp eller någon annan form av avkastning, en s.k. avkomsträtt. För att en avkomsträtt ska anses föreligga krävs i allmänhet att förvaltningen av egendomen har anförtrotts åt någon annan än testamentstagaren (12 kap. 11 § ÄB). En person som får avkomsträtt till egendom är inte dödsbodelägare i testatorns dödsbo och ska varken kallas till förrättningen eller antecknas i bouppteckningen.
Möjligheten att instifta fideikommiss avskaffades genom lagen (1963:583) om avveckling av fideikommiss (avvecklingslagen) som trädde i kraft den 1 januari 1964. De fideikommiss som finns kvar ska avvecklas. Avvecklingen ska ske när den som var innehavare av fideikommisset när avvecklingslagen trädde i kraft avlider (3 § avvecklingslagen). Regeringen kan besluta att ett fideikommiss inte ska avvecklas (6 § avvecklingslagen).
Vid avvecklingen ska fördelningen av fideikommissegendomen göras enligt reglerna i avvecklingslagen. Om fideikommissurkunden innehåller föreskrifter om hur egendomen ska fördelas vid avveckling ska man i stället tillämpa urkundens föreskrifter. Om det saknas en efterträdare till fideikommisset ska egendomen fördelas som om den är ett arv från den avlidna.
När man avvecklar ett fideikommiss ska vissa regler i ärvdabalken tillämpas (23 § första stycket avvecklingslagen). En bouppteckning ska upprättas för fideikommissboet och en bouppteckning ska upprättas för den avlidna personen. Fideikommissegendomen ingår inte bland den avlidnas tillgångar, utan den tas enbart upp i fideikommissbouppteckningen. Både fideikommissbouppteckningen och den vanliga bouppteckningen ska registreras av Skatteverket.