OBS: Detta är utgåva 2023.14. Visa senaste utgåvan.
En styrelse eller förvaltare får ändra stiftelsens stadgar om dessa inte längre kan följas, om de har blivit uppenbart onyttiga eller om de strider mot stiftarens avsikter. För att tillämpa ändringen krävs tillstånd från Kammarkollegiet.
Styrelsen eller förvaltaren får ändra, upphäva eller i särskilda fall åsidosätta en föreskrift i stiftelseförordnandet, enligt 6 kap. SL. Detta gäller om föreskriften på grund av ändrade förhållanden
Det räcker att en av punkterna ovan är uppfylld.
När det gäller själva ändamålet får detta ändras, upphävas eller i särskilda fall åsidosättas om det finns synnerliga skäl. Högsta förvaltningsdomstolen har prövat innebörden av synnerliga skäl i två mål (HFD 2021 ref 31).
Det krävs dock tillstånd från Kammarkollegiet för att beslutet ska få tillämpas. Kammarkollegiets beslut kan överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. När man överklagar till kammarrätten krävs prövningstillstånd. Vid mindre detaljändringar är det tillräckligt med tillstånd från tillsynsmyndigheten, länsstyrelsen. På Kammarkollegiet finns en redogörelse över vilka förutsättningar som ska vara uppfyllda för att de ska kunna godkänna en ansökan om ändring.
En stiftare kan i sitt förordnande ha föreskrivit att styrelsen eller förvaltaren ska ha rätt att göra vissa ändringar i stadgarna om det inte gäller stiftelsens ändamål (ändringsförbehåll). Ett beslut som fattas med stöd av ändringsförbehåll får inte tillämpas utan tillstånd från tillsynsmyndigheten. Detta gäller dock inte om det finns ett gammalt förbehåll, se 10 § IFL.
För stiftelser som har bildats av eller tillsammans med staten, en kommun, ett landsting eller en kyrklig kommun gäller 6 kap. SL kompletterad med 1, 10 och 11 §§ IFL.
Permutationslagen (1 §) reglerar möjligheten att ändra en bestämmelse i ett stiftelseförordnande (permutation) eller en liknande handling för följande stiftelser:
Denna lag gäller inte stiftelser på vilka 6 kap. SL är tillämplig. Av 1 § IFL framgår att bestämmelserna i 6 kap. SL dock ska tillämpas först från och med den 1 januari 1997 på stiftelser som har bildats av eller tillsammans med staten, en kommun, ett landsting eller en kyrklig kommun.