OBS: Detta är utgåva 2023.5. Visa senaste utgåvan.
En person kan ändra sitt efternamns genusform utan att det betraktas som ett byte till ett annat efternamn. Bestämmelsen om ändring av ett efternamns genusform kan tillämpas för alla typer av efternamn med utländsk anknytning som är uppbyggt på olika sätt beroende på om det är en kvinna eller man som bär namnet.
En ändring av ett efternamns genusform anses inte som byte till ett annat efternamn (13 § andra stycket 2 PNL). Det är fortfarande fråga om samma efternamn trots att det bärs i olika genusformer. Personer inom samma familj kan därför bära samma efternamn fast i olika genusform. Det innebär samtidigt att reglerna i 14–19 §§ PNL om byte av efternamn inte ska tillämpas i dessa fall.
Möjligheten att ändra ett efternamns genusform är könsneutral. Kvinnor kan ändra till den manliga namnformen och män till den kvinnliga namnformen.
Ändring av ett efternamns genusform kan göras i alla situationer när ett namn har sitt ursprung i ett språkområde där man bär samma efternamn i olika genusformer. Sökandens medborgarskap saknar betydelse. Regeln gäller därför även för svenska medborgare, t.ex. när en svensk kvinna gifter sig med en man med ett utländskt namn med genusform och vill förvärva dennes efternamn. Ansökan om efternamn kan då avse den kvinnliga eller den manliga formen av namnet.
Bestämmelsen om ändring av efternamnets genusform tillämpas för alla typer av efternamn med utländsk anknytning som har olika form beroende på om det är en kvinna eller man som bär namnet. Det saknar betydelse om efternamnet har förvärvats i utlandet eller med stöd av svensk lag. Det saknar också betydelse om efternamnet har förvärvats i familjerättslig eller i administrativ ordning. Bestämmelsen tillämpas även för ändring av ett namn som ingår i ett dubbelt efternamn.
Bestämmelsen i 13 § andra stycket 2 PNL gäller inte för mellannamn. En person som vill ändra ett mellannamns genusform måste först förvärva namnet som ett enkelt efternamn eller som en del av ett dubbelt efternamn.
Enligt grekiskt namnskick får ett manligt efternamn som slutar på -os eller -is ändelsen -ou, -u eller -i om namnet bärs av en kvinna. Polska efternamn som slutar på -i får ändelsen -a om bäraren är en kvinna. I Tjeckien och i Slovakien läggs som regel ändelsen -ova till efternamnet när det bärs av en kvinna. Ryska efternamn slutar normalt med ändelsen -ov, -ev, eller -in, och med ändelsen -ova, -eva eller ina om bäraren är en kvinna.
Exempel på länder där olika genusformer förekommer:
Om Eva Ivanov vill ändra sitt efternamn till Ivanova ska ansökan godkännas enligt 13 § andra stycket 2 PNL. Även om maken Malek fortsatt bär Ivanov så anses makarna bära ett gemensamt efternamn. Omvänt kan Eva, om hon redan heter Ivanova, ändra sitt efternamn till makens maskulina namnform, Ivanov, med stöd av samma bestämmelse. Eva kan dock inte ta bort ändelsen och heta enbart Ivan med stöd av 13 § andra stycket 2 PNL.