OBS: Detta är utgåva 2024.3. Visa senaste utgåvan.
En förutsättning för skattefriheten är att varorna sänds eller transporteras från Sverige till ett annat EU-land.
Beskickningar, medlemmar av den diplomatiska personalen, EU-institutioner, EU-organ och vissa internationella organisationer m.fl. stationerade i andra EU-länder har rätt att köpa varor från Sverige utan att betala mervärdesskatt. Sådan skattefrihet uppnås genom att säljarens leverans av varor till kontor eller anläggningar i andra EU-länder och till viss personal där undantas från skatteplikt enligt bestämmelserna i 10 kap. 84–87 §§ ML.
Undantaget från skatteplikt gäller bara i den omfattning som frihet från mervärdesskatt medges för en motsvarande leverans i det EU-land som köparen finns i (10 kap. 84 § andra stycket ML).
Det finns även särskilda bestämmelser i 10 kap. 88 § ML om skattefrihet vid leverans av varor till EU-kommissionen m.fl. i syfte att hantera covid-19-pandemin (se nedan).
Gemensamt för dessa bestämmelser om undantag från skatteplikt är att de är s.k. kvalificerade undantag, vilket innebär att säljaren kan ha avdragsrätt för ingående skatt som är hänförlig till de skattefria försäljningarna.
Säljaren ska styrka skattefriheten genom att i sina räkenskaper ha ett av köparen lämnat intyg som visar att frihet från skatt gäller i motsvarande situation i det EU-land där köparen är stationerad, d.v.s. där kontoret eller anläggningen finns. Intyget ska vara utfärdat av behörig myndighet i det EU-land där köparen är stationerad (9 § MF).
För att undantaget från skatteplikt ska vara tillämpligt krävs det en gränsöverskridande transport av varan. Bestämmelserna i 10 kap. 84–88 §§ ML ska tolkas mot bakgrund av destinationsprincipen vilket innebär att någon konsumtion (nyttjande) av varan inte får ha ägt rum i Sverige innan transporten ut ur landet påbörjas.
När det gäller försäljning inom EU där köparen transporterar ut varan ur landet ska säljaren i sin bokföring ha ett intyg från köparen som visar att köparen har för avsikt att i nära anslutning till försäljningen transportera ut varan från Sverige till ett annat EU-land (10 § MF).
Försäljning av varor som ska transporteras från Sverige till ett annat EU-land är undantagen från skatteplikt om köparen är en beskickning eller ett konsulat i ett annat EU-land eller en medlem av den diplomatiska personalen vid en sådan beskickning eller ett sådant konsulat (10 kap. 85 § ML). Undantaget är tillämpligt även vid försäljning av varor som ska transporteras från Sverige till svenska beskickningar i andra EU-länder och svensk diplomatisk personal vid dem.
Undantaget i 10 kap. 85 § ML motsvaras av artikel 151.1 första stycket a i mervärdesskattedirektivet.
För att den gränsöverskridande leveransen av varor till EU och EU-organ ska undantas från skatteplikt krävs det enligt 10 kap. 86 § ML att köparen är ett kontor eller en anläggning som finns i ett annat EU-land och som tillhör någon av följande:
En uppräkning av vilka EU-institutioner, EU-organ och byråer som omfattas av denna skattefrihet finns på sidan skattefrihetens omfattning.
Undantaget från skatteplikt gäller bara i den omfattning det inte leder till att konkurrensen snedvrids (10 kap. 86 § andra stycket ML). Denna konkurrensregel blir i huvudsak tillämplig för de så kallade gemensamma företagen som räknas som EU:s organ. Även om dessa företag i princip inte har någon affärsverksamhet kan det undantagsvis förekomma kommersiell forskningsverksamhet. En sådan verksamhet kan då leda till att konkurrensen snedvrids (jfr prop. 2010/11:28 s. 37).
Dessa bestämmelser om undantag från skatteplikt i ML motsvaras av artikel 151.1 första stycket aa i mervärdesskattedirektivet vad gäller leverans av varor.
Försäljning av varor till andra internationella organisationer än EU-institutioner och EU-organ och till vissa personer vid sådana organisationer undantas också från skatteplikt. Det gäller under förutsättning att varorna sänds eller transporteras från Sverige till ett annat EU-land och köparen är någon av följande:
Detta undantag från skatteplikt regleras i 10 kap. 87 § ML. Bestämmelsen motsvaras av artikel 151.1 första stycket b i mervärdesskattedirektivet vad gäller leverans av varor.
Från skatteplikt undantas enligt 10 kap. 88 § ML leverans av varor till Europeiska kommissionen eller en byrå eller ett organ som har inrättats enligt unionsrätten om följande tre villkor är uppfyllda:
Undantaget från skatteplikt är tillämpligt i följande exempel: Ett företag i Sverige säljer varor till ett EU-organ som är stationerat i Sverige. EU-organet skänker varorna till ett sjukhus i ett annat EU-land och varorna transporteras från Sverige direkt till det andra EU-landet. Eftersom villkoren för skattefriheten är uppfyllda ska säljaren inte ta ut någon mervärdesskatt på försäljningen.
Om villkoren för undantaget upphör att vara uppfyllda, ska Europeiska kommissionen, byrån eller organet som har förvärvat varorna underrätta Skatteverket. Leveransen av varorna till Europeiska kommissionen, byrån eller organet ska då vara föremål för mervärdesskatt enligt de förutsättningar som gällde vid den tidpunkt då villkoren för undantaget upphörde att vara uppfyllda (10 kap. 88 § andra stycket ML)
Bestämmelsen motsvaras av artikel 151.1 första stycket ab i mervärdesskattedirektivet vad gäller varor.
Bestämmelsen infördes i GML den 1 januari 2022 men ska tillämpas retroaktivt från och med den 1 januari 2021. Detsamma gäller för de andra mervärdesskatteregler som infördes samtidigt och som innebär att vissa unionsinterna förvärv och viss import som görs av Europeiska kommissionen m.fl. inte beskattas eller att det finns en återbetalningsrätt om förvärvet eller importen görs i syfte att hantera covid-19-pandemin. Bestämmelserna infördes på grund av att undantagen från mervärdesskatt vid import och vid leverans av varor och tjänster till EU-organ var begränsade till inköp som ett EU-organ hade gjort för tjänstebruk. Undantagen var därför inte tillämpliga vid försäljning eller inköp av varor och tjänster som var avsedda att tillhandahållas kostnadsfritt till medlemsstaterna eller tredje parter, såsom nationella hälsovårdsmyndigheter eller sjukhus. Detta eftersom sådana tillhandahållanden inte betraktas som tjänstebruk (prop. 2021/22:35 s. 12).