OBS: Detta är utgåva 2022.2. Sidan är avslutad 2023.
Det finns särskilda bestämmelser om tidpunkten för redovisning av mervärdesskatt vid försäljning och köp av varor enligt lagen om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl.
För försäljning och köp som regleras av konsumentkreditlagen gäller de vanliga reglerna för redovisning av mervärdesskatt.
Vid försäljning på avbetalning med återtaganderätt enligt lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. inträder redovisningsskyldigheten när en faktura enligt god redovisningssed har utfärdats eller borde ha utfärdats. Det innebär att säljaren ska redovisa den utgående skatten på sådana fordringar för den redovisningsperiod då fakturan enligt god redovisningssed har utfärdats eller borde ha utfärdats (13 kap. 9 § ML). Säljaren ska alltså redovisa hela den utgående skatten på försäljningen vid ett tillfälle (jämför prop. 1983/84:75 s. 20).
Bestämmelsen gäller oavsett redovisningsmetod (prop. 1993/94:99 s. 238).
Om en vara köpts genom kreditköp med förbehåll om återtaganderätt enligt lagen om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. medges avdrag eller återbetalning för den redovisningsperiod då fakturan har mottagits (13 kap. 19 § ML).
Detta gäller oavsett redovisningsmetod. Som framgår av lydelsen av paragrafen är det en grundförutsättning att en vara köpts. Att även leverans måste ha skett framgår av förarbetena (prop. 1993/94:99 s. 238 f., jämför även prop. 1983/84:75 s. 15 och SkU 1983/84:19 s. 10).
Om utgående skatt har redovisats och beskattningsunderlaget för den skatten därefter minskar på grund av återtagande av en vara får säljaren under vissa förutsättningar minska den utgående skatten enligt 13 kap. 24 och 25 §§ ML. Läs mer om redovisning vid återtagande på sidan Nedsättning av priset, kundförlust m.m.
Det förekommer att ett företag som har köpt en vara på avbetalning med förbehåll om återtaganderätt säljer varan innan skulden är slutbetald. I avtalet mellan företaget och köparen brukar överlåtelseobjektet benämnas ”rättigheter och skyldigheter enligt avbetalningskontrakt”. Överlåtelsen måste godkännas av den ursprunglige säljaren eller annan, t.ex. ett finansieringsföretag, som har trätt i säljarens ställe.
För företaget får överlåtelsen anses innebära en försäljning av varan med betalning helt eller delvis genom att köparen tar över betalningsansvaret för skulder enligt det ursprungliga avbetalningskontraktet. Företaget ska redovisa utgående skatt på varans hela värde enligt avtalet utan avdrag för restskuld och efter den skattesats som gäller vid den nya överlåtelsen.
För den ursprunglige säljaren innebär uppgörelsen normalt inte någon ny omsättning och påverkar inte heller dennes redovisning av mervärdesskatt.
Om transaktionen görs i samband med att hela verksamheten eller en del av verksamheten överlåts blir bestämmelserna i 2 kap. 1 b § ML tillämpliga.
Det finns två olika typer av leasingavtal, operationella leasingavtal och finansiella leasingavtal. Vid finansiella leasingavtal måste en självständig mervärdesskatterättslig bedömning göras av avtalet för att bestämma om det innebär omsättning av en vara eller en tjänst, d.v.s. avbetalningsköp eller uthyrning. Denna bedömning har betydelse för vid vilken tidpunkt den utgående skatten ska redovisas.
Om innebörden av ett avtal om finansiell leasing är försäljning av en vara inträder skattskyldigheten för hela beskattningsunderlaget vid leveranstidpunkten. Det gäller oavsett om betalningen delas upp så som vid ett avbetalningsköp.
Om det är fråga om ett avbetalningsköp mellan näringsidkare med återtaganderätt ska hela den utgående skatten redovisas enligt specialregeln i 13 kap. 9 § ML. Det innebär att hela den utgående skatten ska redovisas för den redovisningsperiod under vilken den första månadsfakturan enligt god redovisningssed har utfärdats eller borde ha utfärdats, under förutsättning att leverans har skett (jämför prop. 1983/84:75 s. 20).
Mervärdesskatterättsligt är ett leasingavtal ett enda tillhandahållande oavsett om leasingavtalet bedöms som avbetalningsköp eller uthyrning. Det innebär att även den del som inkomstskatterättsligt hanteras som ränta ska ingå i beskattningsunderlaget för mervärdesskatt.