OBS: Detta är utgåva 2023.12. Visa senaste utgåvan.
Huvudregeln är att en fastighet är skatte- och avgiftspliktig så länge den inte undantas av regler i fastighetstaxeringslagen. För fastigheter som undantas från skatte- och avgiftsplikten fastställs inget taxeringsvärde.
Huvudregeln innebär att en fastighet är skatte- och avgiftspliktig så länge den inte undantas av regler i fastighetstaxeringslagen. För en fastighet som omfattas av huvudregeln fastställer man ett taxeringsvärde (3 kap. 1 § FTL).
Vissa fastigheter är undantagna från skatte- och avgiftsplikten. För fastigheter som undantas från skatte- och avgiftsplikten fastställs inget taxeringsvärde (1 kap 1 § FTL).
Skatte- och avgiftsfriheten bygger på den samhällsnytta som vissa fastigheter medför (3 kap. 2–4 §§ FTL). De fastigheter och egendom som omfattas av skatte- och avgiftsfrihet är:
Indelningen i byggnadstyper ska enligt övervägandeprincipen ske med hänsyn till vad byggnaden till övervägande del är inrättad för och till det sätt som byggnaden till övervägande del används på (2 kap. 3 § FTL).
Indelningen i specialbyggnader grundas på uppfattningen att byggnaderna ifråga används för samhällsnyttiga ändamål. Specialbyggnaderna, inklusive specialbyggnader som är under uppförande, har undantagits från skatte- och avgiftsplikten (3 kap. 2 § FTL).
Om en byggnad är en specialbyggnad avgörs av byggnadens användningssätt. Som en följd av övervägandeprincipen kommer en byggnad i sin helhet att bli antingen helt skatte- och avgiftspliktig eller helt skatte- och avgiftsfri.
Markanläggningar, som hör till specialbyggnader, undantas också från skatte- och avgiftsplikten. Även markanläggningar som med servitut knutits till en specialbyggnad är undantagna från skatte- och avgiftsplikten.
Nationalparker är undantagna från skatte- och avgiftsplikten (3 kap. 2 § andra stycket FTL). Mark som tillhör staten kan avsättas till nationalpark i syfte att bevara större sammanhängande områden av en viss landskapstyp i dess naturliga tillstånd eller i väsentligen oförändrat skick (7 kap. 2 § miljöbalken). Regeln gäller även byggnader som används för nationalparken men inte bostadsbyggnader för personal och besökande.
Följande egendom på lantbruk för vård- eller skoländamål är undantagna från skatte- och avgiftsplikten (3 kap. 3 § FTL):
Skatte- och avgiftsfriheten gäller under förutsättning att lantbruket till övervägande del används för
Det ska således finnas ett samband mellan den vård eller skolverksamhet som bedrivs i en byggnad och de ägoslag och ekonomibyggnader som finns på fastigheten. Om fastigheten (lantbruket) till övervägande del används på ett sådant sätt som anges i 3 kap. 3 § FTL så undantas hela fastigheten (lantbruket) från skatte- och avgiftsplikt, även om inte hela fastigheten (lantbruket) används för vård- eller skolverksamhet. Det är enbart sådan egendom på fastigheten som angivits ovan som ska undantas från skatte- och avgiftsplikten.
Följande egendom på fastigheten är undantagna från skatte- och avgiftsplikten (3 kap. 4 § FTL):
Skatte- och avgiftsfriheten gäller under förutsättning att fastigheten ägs av någon av följande institutioner och till övervägande del används i dess verksamhet:
Det krävs således användning i den övervägande delen av verksamheten för att egendom ovan ska bli skatte- och avgiftsfri.
Om en byggnad på fastigheten inte används i sådan verksamhet enligt ovan utan istället används som ex. butik så är byggnaden inte skatte- och avgiftsfri. Det innebär att tomtmark och övrig mark som hör till en sådan byggnad inte heller är skatte- och avgiftsfri. Däremot, om en hyresgäst är inskränkt skattskyldig och bedriver samma allmännyttiga verksamhet i en byggnad på fastigheten så kan ägaren av fastigheten också i vissa fall anses använda den i sin allmännyttiga verksamhet. Då ägaren upplåter fastigheten (byggnaden) till ett underpris för en sådan verksamhet, kan det nämligen ses som ett bidrag för att främja det allmännyttiga ändamål som såväl ägare som hyresgäst bedriver.
Däremot kan en vinstsyftande näringsverksamhet, exempelvis en secondhandbutik, vars syfte är att finansiera en allmännyttig verksamhet, aldrig vara en del av fastighetsägarens allmännyttiga verksamhet. Det beror på att fastighetsägaren inte i ett sådant fall kan anses använda fastigheten i sin allmännyttiga verksamhet som sådan.
För prästlönefastigheter, d.v.s. av Svenska kyrkan förvaltade fastigheter, gäller skatte- och avgiftsfrihet om fastigheten används i den religiösa verksamheten. Skatteverket anser i ställningstagandet Prästlönefastigheter att boende inte omfattas av religiös verksamhet.
Skatte- och avgiftsfriheten gäller generellt inte egendom som utgörs av lantbruksenhet, om inte lantbruket till övervägande del används för vård- eller skoländamål (3 kap. 4 § FTL).