OBS: Detta är utgåva 2023.5. Visa senaste utgåvan.
Ett äktenskap kan upplösas genom äktenskapsskillnad. Skatteverket registrerar en folkbokförd person som skilt sig med civilståndet skild.
Ett äktenskap kan även upplösas genom den ena makens död, se Änka och änkling.
Nytt: 2023-02-01
Avsnittet Erkännande enligt Bryssel II-förordningen har skrivits om för att bli tydligare.
Ett äktenskap kan enligt svensk lag upplösas genom äktenskapsskillnad (1 kap. 5 § ÄktB). Makarna kan gemensamt eller var för sig ansöka om äktenskapsskillnad hos tingsrätten. Äktenskapsskillnaden ska i vissa situationer föregås av betänketid (5 kap. 1–5 §§ ÄktB). Äktenskapet är upplöst när tingsrättens dom om äktenskapsskillnad har vunnit laga kraft (5 kap. 6 § ÄktB).
Domstolen ska underrätta Skatteverket när en dom om äktenskapsskillnad har vunnit laga kraft (3 a § förordningen [1983:490] om skyldighet för domstol att lämna uppgifter i mål om äktenskapsskillnader m.m.).
Ett registrerat partnerskap som ingåtts enligt PskL kan upplösas genom en lagakraftvunnen dom (2 kap. 1 § PskL och 2 § lagen [2009:260] om upphävande av PskL).
För att en utländsk äktenskapsskillnad ska gälla i Sverige krävs som utgångspunkt att det finns lagstöd för att erkänna äktenskapsskillnaden här i landet. Bestämmelser om erkännande av utländska äktenskapsskillnader finns i flera olika författningar, vilka beskrivs närmare under respektive rubrik nedan.
Ett avgörande om äktenskapsskillnad som har meddelats i ett land som vid tidpunkten för målets anhängiggörande hade tillträtt Bryssel II-förordningen ska som huvudregel erkännas i Sverige. Detta utan att något särskilt förfarande behöver anlitas (artikel 30 och 100 Bryssel II-förordningen). Samtliga EU:s medlemsländer har tillträtt Bryssel II-förordningen med undantag för Danmark (punkt 96 i preambeln till Bryssel II-förordningen).
Ett avgörande om äktenskapsskillnad som meddelats enligt Bryssel II-förordningen ska dock enligt artikel 38 Bryssel II-förordningen vägras erkännande i Sverige
Det utländska avgörandet om äktenskapsskillnad ska erkännas oavsett hur det benämns i landet där avgörandet meddelades. Avgörandet kan till exempel benämnas som dom, förordnande eller beslut (artikel 2 Bryssel II-förordningen). I Bryssel II-förordningen används begreppet domstol för den beslutande myndigheten. Detta ska dock ges en vid tolkning och även omfatta administrativa myndigheter, eller andra myndigheter som i landet utövar behörighet att upplösa äktenskap (punkt 14 preambeln till Bryssel II-förordningen).
En överenskommelse om äktenskapsskillnad mellan makarna som har bindande rättsverkan enligt ett lands nationella lagstiftning ska likställas med ett avgörande vid tillämpningen av Bryssel II-förordningen (punkt 14 och 70 i preambeln till Bryssel II-förordningen). Exempel på sådana överenskommelser är att flera EU-länder har infört ett förenklat skilsmässoförfarande där ett äktenskap kan upplösas genom en överenskommelse inför notarius publicus.
Myndigheten som har meddelat avgörandet om äktenskapsskillnad ska på begäran av part utfärda ett intyg om beslutet, ett så kallat Bryssel II-intyg (artikel 36 Bryssel II-förordningen). Intyget kan användas som bevis för att ett avgörande omfattas av förordningen.
En ny Bryssel II-förordning trädde i kraft den 1 augusti 2022 vilken kallas för 2019 års Bryssel II-förordning. Den nya förordningens bestämmelser om erkännande av utländska äktenskapsskillnader är till stora delar likalydande med motsvarande bestämmelser i de tidigare 2001 och 2003 års Bryssel II-förordningar. Bestämmelserna finns dock i olika artiklar i de olika förordningarna. Bestämmelserna i 2019 års Bryssel II-förordning ska tillämpas för avgöranden om äktenskapsskillnad som har meddelats i rättsliga förfaranden som inletts den 1 augusti 2022 eller senare (artikel 100 Bryssel II-förordningen).
Ett beslut om äktenskapsskillnad som har fattats i ett annat nordiskt land (Danmark, Finland, Island eller Norge) ska erkännas i Sverige om båda personerna var nordiska medborgare (7 och 22 §§ NÄF).
Finland har i likhet med Sverige tillträtt Bryssel II-förordningen. Vid erkännandeprövningen av en finsk äktenskapsskillnad ska bestämmelserna i NÄF dock ges företräde framför bestämmelserna i Bryssel II-förordningen. Det innebär att när parterna är nordiska medborgare ska frågan om erkännande av ett finskt beslut om äktenskapsskillnad i första hand prövas enligt bestämmelserna i NÄF (artikel 94.2 Bryssel II-förordningen).
Ett beslut om äktenskapsskillnad som har meddelats i ett land som tillträtt 1970 års Haagkonvention ska som huvudregel erkännas i Sverige (1 och 2 §§ lagen [1973:943] om erkännande av vissa utländska äktenskapsskillnader och hemskillnader). Vilka länder som har tillträtt konventionen framgår av förordningen (1975:634) om tillämpning av lagen (1973:943) om erkännande av vissa utländska äktenskapsskillnader och hemskillnader.
För erkännande enligt 1970 års Haagkonvention krävs enligt 2–3 §§ lagen (1973:943) om erkännande av vissa utländska äktenskapsskillnader och hemskillnader att det vid tidpunkten för när talan väcktes förelåg någon av följande omständigheter:
Beslutet om äktenskapsskillnad ska enligt 7 § lagen (1973:943) om erkännande av vissa utländska äktenskapsskillnader och hemskillnader inte erkännas om
Ett avgörande om äktenskapsskillnad som meddelats av en domstol i Schweiz ska som huvudregel erkännas i Sverige (1–3 §§ SEVL). Domen ska dock under vissa förutsättningar inte erkännas här (4 § SEVL).
Enligt IÄL ska ett utländskt beslut om äktenskapsskillnad som huvudregel erkännas i Sverige om det med hänsyn till en makes medborgarskap, hemvist eller annan anknytning fanns skälig anledning att talan prövades i landet (3 kap. 7 § första stycket IÄL). Med skälig anledning avses här att en svensk domstol under motsvarande förhållanden hade haft behörighet att pröva makarnas talan om äktenskapsskillnad (jfr 3 kap. 2 § IÄL).
Om någon av makarna har ingått ett nytt äktenskap efter beslutet om äktenskapsskillnad kan beslutet erkännas i Sverige även om det inte fanns skälig anledning att talan prövades i landet. Det förutsätter dock att den omgifta maken inte har förfarit uppenbart otillbörligt mot den andra maken (3 kap. 7 § andra stycket IÄL).
Ett utländskt beslut om äktenskapsskillnad ska inte erkännas om ett sådant erkännande uppenbart skulle vara oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen (7 kap. 4 § IÄL).
När en utländsk myndighet har beslutat att upplösa ett registrerat partnerskap ska erkännandeprövningen ske enligt IÄL:s regler om erkännande av utländska äktenskapsskillnader (Bogdan 2014, Svensk internationell privat- och processrätt s. 178 f.).
En tingsrätt kan efter ansökan pröva frågan om ett utländskt beslut om äktenskapsskillnad ska gälla i Sverige (3 kap. 8 § första stycket IÄL). Tingsrätten (eller en överinstans vid ett överklagande) ska underrätta Skatteverket om ett beslut som har vunnit laga kraft och som innebär att ett utländskt avgörande om upplösning av ett äktenskap ska erkännas i Sverige (3 a § förordningen [1983:490] om skyldighet för domstol att lämna uppgifter i mål om äktenskapsskillnader m.m.). Ett beslut från tingsrätten att erkänna en utländsk äktenskapsskillnad är bindande för Skatteverket och andra myndigheter.
När någon av de tidigare makarna vill ingå ett nytt äktenskap och ingen av dem var medborgare i landet där den utländska äktenskapsskillnaden beslutades krävs att tingsrätten prövar frågan om erkännande (3 kap. 9 § första stycket IÄL). Regeringen kan dock bestämma att någon sådan prövning inte behöver ske (3 kap. 9 § andra stycket IÄL). Läs mer på sidan Hindersprövning under rubriken Tidigare äktenskap ska vara upplösta.
Ett beslut om äktenskapsskillnad från en utländsk ambassad i Sverige kan inte erkännas här i landet. Det beror på att det inte är fråga om ett beslut som meddelats i främmande stat, vilket är ett krav för att IÄL ska vara tillämplig (jfr 3 kap. 7 § första stycket IÄL). Det gäller även om äktenskapsskillnaden blir giltig utomlands.
När Skatteverket får information om att ett äktenskap har upplösts genom äktenskapsskillnad ska verket pröva om någon registreringsåtgärd ska vidtas för en person som är eller har varit folkbokförd. Informationen kan vara att en svensk domstol meddelat en lagakraftvunnen dom om äktenskapsskillnad eller att en utländsk myndighet har fattat ett motsvarande beslut som kan erkännas i Sverige.
Om Skatteverket finner att äktenskapet är upplöst genom äktenskapsskillnad registrerar verket personen med civilståndet skild. Skatteverket registrerar även datumet som äktenskapet upplöstes (1 § första stycket FOL och 2 kap. 3 § första stycket 9–10 FdbL).
När en svensk domstol har beslutat att upplösa ett registrerat partnerskap genom ett lagakraftvunnet avgörande registrerar Skatteverket personen med civilståndet skild partner (1 § första stycket FOL och 2 kap. 3 § första stycket 9–10 FdbL).