OBS: Detta är utgåva 2021.17. Visa senaste utgåvan.
När lämnas en skuld över för indrivning till Kronofogden?
Möjligheten för staten att få betalt är störst om Kronofogdens verkställighetsåtgärder kan sättas in så snart som möjligt efter skatte- eller avgiftsskuldens förfallodag. För att Kronofogden ska få behörighet och möjlighet att agera måste Skatteverket löpande överlämna obetalda fordringar för indrivning (restföring) till Kronofogden. Möjligheten att lämna en skuld för indrivning regleras i den lag som styr respektive skatt och avgift. Handläggningen hos Kronofogdemyndigheten av allmänna mål regleras i lag (1993:891 om indrivning av statliga fordringar m.m.(IndrL).
Om en avstämning av skattekontot ger ett underskott, ska den betalningsskyldiga, genom ett betalningskrav, uppmanas att betala beloppet med påföljd att det annars lämnas till Kronofogden för indrivning (70 kap. 1 § SFL). Finns det även efter nästa avstämning ett underskott på kontot som överstiger restföringsgränsen ska underskottet, maximalt ett belopp motsvarande det tidigare betalningskrävda beloppet, lämnas för indrivning. För att undvika detta krävs att såväl det belopp som har angetts i betalningskravet som eventuellt nya skatter eller avgifter som förfallit till betalning sedan föregående avstämning betalas. Det är inte en fordran på en viss preciserad skatt eller avgift utan ett skattekontounderskott som betalningsuppmaningen gäller som sedan kan lämnas till Kronofogden för indrivning.
Eftersom ett beslut enligt SFL gäller omedelbart påverkar inte en inkommen begäran om omprövning, ett överklagande eller ansökan om anstånd med inbetalning skyldigheten att betala en beslutad skatt eller avgift (68 kap. 1 § SFL). Besluten kan verkställas direkt och en begäran om indrivning och verkställighet enligt utsökningsbalken (UB) kan ske oberoende av om beskattningsbeslutet har vunnit laga kraft (3 kap. 23 § andra stycket UB). Skatteverket kan dock under vissa förutsättningar bevilja anstånd med betalningen.
Efter förfallodagen beräknas hög kostnadsränta på skattekontot. I och med att en skuld lämnas för indrivning till Kronofogden beräknas låg kostnadsränta.
Att skattefordran överlämnas till Kronofogden för indrivning innebär att Kronofogden med stöd av reglerna i utsökningsbalken ska driva in betalning genom exekutiva åtgärder (utmätning). Kronofogden kan även, med stöd av bestämmelser i IndrL besluta om att avbryta utmätningsförsöken och i stället driva in betalning genom en betalningsuppgörelse med gäldenären (ett uppskov). När överlämnade fordringar registreras i Kronofogdens utsöknings- och indrivningsdatabas är Kronofogden behörig att vidta åtgärder enligt IndrL och UB. Varje ny fordran, d.v.s. underskott på skattekontot som restförts, betraktas och hanteras som ett nytt indrivningsuppdrag och får ett eget skuldnummer hos Kronofogden. Om en uppgift i Kronofogdens databas är oriktig eller missvisande ska Kronofogden besluta om rättelse.
Ett underskott på skattekontot som, bortsett från kostnadsränta, understiger 2 000 kronor ska falla bort om underskottet har varit obetalt i minst fem år och inga andra belopp än kostnadsränta har registrerats på kontot under samma tid. Sådana underskott lämnas normalt inte över till Kronofogden för indrivning. De kommer därmed inte heller att preskriberas efter fem år (prop. 2010/11:165 s. 1186).
Om underskottet ska falla bort gäller det även kostnadsräntan (70 kap. 6 § SFL).