OBS: Detta är utgåva 2023.9. Visa senaste utgåvan.
Vid övergång till tonnagebeskattning ska det bokförda värdet på de inventarier som ingår i den kvalificerade rederiverksamheten jämföras med det skattemässiga värdet. Om det bokförda värdet överstiger det skattemässiga värdet ska skillnaden tas upp till beskattning och på så sätt kommer en latent skatteskuld inte att kunna omvandlas till en definitiv skattelättnad.
Läs om hur man gör avdrag för anskaffning av inventarier.
Om det bokförda värdet på de inventarier som ingår i den kvalificerade rederiverksamheten överstiger det skattemässiga värdet vid utgången av beskattningsåret närmast före det första beskattningsår då tonnagebeskattning ska ske, så är skillnaden ett skillnadsbelopp (39 b kap. 17 § första stycket IL).
Med bokfört värde menas det värde som följer av god redovisningssed för sådana företag som klassificeras som större företag enligt 1 kap. 3 § första stycket 4 ÅRL (39 b kap. 17 § andra stycket IL).
Om företaget är ett mindre företag som tillämpar ett förenklat regelverk för redovisning så måste ändå skillnadsbeloppet beräknas som om företaget hade varit ett större företag. Konsekvensen blir att det bokförda värdet ska beräknas utifrån den faktiska nyttjandeperioden (prop. 2015/16:127 s. 125).
Skillnadsbeloppet ska tas upp som en intäkt det första beskattningsåret då tonnagebeskattning ska ske. Intäkten ska hänföras till annan näringsverksamhet d.v.s. beskattas konventionellt (39 b kap. 18 § IL). Intäkten ingår därmed inte i den framräknade tonnageinkomsten.
Bakgrunden till bestämmelsen är att de svenska reglerna om värdeminskningsavdrag medför att företag som har dyra inventarier med lång ekonomisk livslängd kan bygga upp stora latenta skatteskulder. Om dessa skulle få tas med in i ett system med tonnagebeskattning utan några särregler skulle det innebära att de latenta skatteskulderna skulle omvandlas till definitiva skattelättnader (prop. 2015/16:127 s. 79).
Om företaget vill slippa den omedelbara skatteeffekten av att skillnadsbeloppet ska tas upp som intäkt kan avdrag göras för avsättning till en överavskrivningsfond. Avdraget får göras det första beskattningsår då tonnagebeskattning ska ske, och avdrag respektive återföring av gjorda avdrag ska hänföras till annan näringsverksamhet d.v.s. beskattas konventionellt (39 b kap. 19 § första och andra stycket IL). Avdraget får högst uppgå till samma belopp som det framräknade skillnadsbeloppet (39 b kap. 22 § IL).
För svenska handelsbolag beräknas avdraget för bolaget (39 b kap. 20 § IL).
För juridiska personer som upprättar årsbokslut eller årsredovisning får avdrag bara göras om motsvarande avsättning görs i räkenskaperna (39 b kap. 21 § IL).
Enligt huvudregeln ska 25 procent av avdraget för avsättning till en överavskrivningsfond återföras vart femte beskattningsår (39 b kap. 23 § första stycket IL).
Återföring ska också ske om nettodräktigheten för de ägda kvalificerade fartyg som ingår i den kvalificerade rederiverksamheten vid utgången av en femårsperiod har minskat med mer än 25 procent i förhållande till vad som gällde vid ingången av perioden. I ett sådant fall ska en så stor del av avdraget för avsättning till överavskrivningsfond som motsvarar minskningen återföras (39 b kap. 23 § andra stycket IL).
Ingen del av avdraget behöver dock återföras till beskattning om både nettodräktigheten som utgör underlag för beräkning av tonnageinkomsten och nettodräktigheten för ägda fartyg har ökat i förhållande till vad som gällde fem beskattningsår tidigare. I så fall senareläggs de återstående återföringstidpunkterna med fem beskattningsår (39 b kap. 24 § IL).
I vissa situationer ska hela det återstående avdraget återföras till beskattning. Avdraget för avsättning till en överavskrivningsfond ska återföras till beskattning i sin helhet om ett godkännande för tonnagebeskattning återkallas, om företaget går i likvidation eller konkurs eller upplöses till följd av ett beslut om förenklad avveckling (39 b kap. 25 § första stycket IL).
Avdraget ska återföras det sista beskattningsår då tonnagebeskattning sker eller det beskattningsår då återkallelsen sker om återkallelsen är på initiativ av Skatteverket (39 b kap. 25 § andra stycket IL).
Den som har en överavskrivningsfond ska ta upp en schablonintäkt. Intäkten ska beräknas till 1,67 procent av fondens storlek vid beskattningsårets ingång. Schablonintäkten ska hänföras till annan näringsverksamhet d.v.s. beskattas konventionellt (39 b kap. 26 § IL).