OBS: Detta är utgåva 2024.3. Visa senaste utgåvan.
Avdragsreglerna gäller för kostnader i samband med rättsliga processer och skatteärenden i en verksamhet.
Om en rättegångspart bedriver en verksamhet där transaktionerna medför avdragsrätt, d.v.s. med beskattade transaktioner eller vissa undantagna transaktioner, finns avdragsrätt för den mervärdesskatt som denne blir debiterad av sitt ombud. Mervärdesskatten blir i och med detta inte en kostnad och eventuellt ersättningsanspråk på motparten omfattar inte mervärdesskatt. För en vinnande rättegångspart som inte bedriver en verksamhet där transaktionerna medför avdragsrätt är mervärdesskatten på ombudskostnaden en del av dennes rättegångskostnad. Om domstolen dömer en part att ersätta en sådan motpart för dennes rättegångskostnader bör vid beräkning av beloppet hänsyn tas till att mervärdesskatten är en kostnad för motparten (se t.ex. RÅ 2002 not. 200 och Mark- och miljööverdomstolen F 8022-22). Den förlorande part som ska betala ersättning till en vinnande part som inte bedriver en verksamhet där transaktionerna medför avdragsrätt har inte rätt till avdrag för ingående skatt eftersom ersättningen inte grundar sig på något avtal mellan dessa parter om att tillhandahålla tjänster.
Ingående skatt för ombuds- och övriga kostnader i samband med skatteprocesser som gäller en verksamhet där transaktionerna medför avdragsrätt får normalt anses ha ett sådant direkt och omedelbart samband med den beskattningsbara personens hela verksamhet att avdragsrätt finns. Dessa kostnader är av sådan karaktär att de kan uppstå oberoende av den beskattningsbara personens eget initiativ. Dessa kostnader kan leda såväl till att den beskattningsbara personen kan behålla rörelsekapital som till att ytterligare skatt ska betalas eller möjligen återfås. Avdragsrätt gäller oavsett om kostnaderna avser mål eller ärende om mervärdesskatt, andra indirekta skatter, direkta skatter eller arbetsgivaravgifter. Som förutsättning för denna avdragsrätt gäller dock att skatteprocessen avser skatt med anledning av den beskattningsbara personens egen verksamhet där transaktionerna medför avdragsrätt. En beskattningsbar person har inte avdragsrätt för ingående skatt om processkostnaderna rör företrädarnas eller bolagsmännens beskattning.
Kammarrätten har ansett att de kostnader för advokattjänster som ett bolag haft i en skatteprocess får anses vara sådana allmänna omkostnader som är en del av kostnadskomponenterna för bolagets produktion. I målet hade inte framkommit annat än att den verksamhet som bolaget bedrev var fullt ut skattepliktig. Under dessa förhållanden hade bolaget rätt att dra av hela den ingående skatten för advokatarvodet (KRSU 2006-06-19, mål nr 2729-05). Skatteverket delar kammarrättens bedömning.
Enligt Skatteverket kan avdragsrätt för ingående skatt också finnas för ett företags andra kostnader för hanteringen av verksamhetens skatter, såsom kostnader i samband med deklaration eller betalning av skatt.
Den som anlitat ett ombud och bedriver en verksamhet med beskattade transaktioner eller vissa undantagna transaktioner får enligt Skatteverket anses ha anskaffat tjänsterna för att användas och förbrukas för dessa transaktioner. Detta gäller bara om processen avser en tvist som uppkommit inom ramen för en verksamhet där transaktionerna medför avdragsrätt.
Frågan om en banks avdragsrätt för ingående skatt på advokatkostnader i samband med en skadeståndsprocess har varit föremål för prövning av EU-domstolen i mål C-98/98, Midland Bank. EU domstolen kom fram till att advokattjänsterna saknade direkt och omedelbart samband med en utgående transaktion. Dessa kostnader var däremot en del den beskattningsbara personens allmänna omkostnader.
EU-domstolen har i mål C-104/12, Wolfram Becker, kommit fram till att advokattjänster som syftat till att undvika straffrättsliga påföljder för fysiska personer i ledningen för en beskattningsbar person som bedriver en verksamhet där transaktionerna medför avdragsrätt inte har rätt till avdrag för ingående skatt på dessa tjänster. Åtalen hade ingen koppling till bolaget och tjänsterna i sin helhet ansågs tillhandahållits utanför bolagets skattepliktiga verksamhet.
Skatteverket anser att ett konkursbos kostnader ska anses utgöra allmänna omkostnader i den tidigare bedrivna verksamheten om de uppkommer i samband med att åtgärder vidtas mot tidigare styrelseledamöter för olovlig vinstutdelning. Åtgärderna vidtas då mot tidigare styrelseledamöter för att dessa inte skött sina åtaganden gentemot bolaget på ett korrekt sätt. Rätt till avdrag finns då för den ingående skatten i den mån åtgärderna är hänförliga till den verksamhet där transaktionerna medför avdragsrätt.