OBS: Detta är utgåva 2023.13. Visa senaste utgåvan.
Beskattningsunderlaget vid uttag av tjänster är den totala kostnaden för tjänsterna, både när man tillhandahåller tjänster utan ersättning och vid användning av varor som hör till verksamheten.
Information om när reglerna om uttagsbeskattning aktualiseras finns på sidorna om de beskattningsbara transaktionerna uttag av tjänster.
Beskattningsunderlaget vid uttag av tjänster är den totala kostnaden vid tidpunkten för uttaget för att tillhandahålla tjänsterna. Det gäller både när man tillhandahåller tjänster utan ersättning och vid privat användning av tillgångar som hör till rörelsen. Beskattningsunderlaget beräknas med ledning av bestämmelserna i 8 kap. 6 § ML och 8 kap. 13 § ML. Bestämmelserna motsvaras av artikel 75 i mervärdesskattedirektivet. Det finns dock särskilda bestämmelser om beskattningsunderlaget vid uttag när någon använder en personbil för privat ändamål och vid uttag på fastighetsområdet.
Beskattningsunderlaget för uttag som avser tillhandahållande av tjänster beräknas med ledning av kostnaden för att utföra tjänsten vid tidpunkten för uttaget. Kostnaden är den del av de fasta och löpande kostnaderna i rörelsen som hör till den utförda tjänsten (8 kap. 6 § ML). I beskattningsunderlaget ska kostnader för inköp som den beskattningsbara personen gjort ingå, oavsett om de är belagda med mervärdesskatt eller inte.
I beskattningsunderlaget ska därför t.ex. även lönekostnader till anställda räknas in, trots att de inte är belagda med mervärdesskatt. Det innebär att om någon gör ett uttag av tjänster ur sitt eget företag, så uttagsbeskattas även den egna lönen om företaget är ett aktiebolag. Detta gäller dock inte om tjänsten utförs av en enskild näringsidkare eller av delägaren i ett enkelt bolag eller ett handelsbolag.
I ett AB låter företagsledaren en anställd utföra en måleritjänst på företagsledarens privata fastighet. Bolaget fakturerar inte för denna tjänst. Beskattningsunderlaget för uttaget består av de fasta och löpande kostnaderna som hör till utförandet. Därmed ska både lönekostnaderna och inköpsvärdet på de varor och tjänster som bolaget har köpt in för att utföra tjänsten ingå i beskattningsunderlaget. Mervärdesskatten på de varor och tjänster som behövs för att måla räknas dock inte in i beskattningsunderlaget.
Arbetsgivare anses i vissa fall ha gjort ett uttag när de tillhandahåller kost åt sin personal utan ersättning. Beskattningsunderlaget är även i de fallen den beskattningsbara personens hela kostnad för att tillhandahålla måltiden.
Beskattningsunderlaget beräknas med ledning av kostnaden för att tillhandahålla tjänsten vid tidpunkten för uttaget även när uttaget består i att använda tillgångar som hör till rörelsen. Kostnaden är den del av de fasta och löpande kostnaderna i rörelsen som hör till tjänsten (8 kap. 6 § ML).
EU-domstolen har uttalat sig om tolkningen av ”den beskattningsbara personens hela kostnad för att tillhandahålla tjänsterna” i artikel 75 i mervärdesskattedirektivet. EU-domstolen konstaterade att detta begrepp finns i en unionsrättslig bestämmelse som inte hänvisar till medlemsstaternas rättsordningar för att kunna avgöra begreppets betydelse och räckvidd. Begreppet ”den beskattningsbara personens hela kostnad för att tillhandahålla tjänsterna” omfattar kostnader som hör till tillgången, d.v.s. kostnader som medfört avdragsrätt för ingående skatt och utan vilka en privat användning inte hade varit möjlig (C-72/05, Wollny, punkterna 26–27).
EU-domstolen konstaterade vidare att direktivet inte innehåller tillräckliga uppgifter för att man ska få en enhetlig och exakt definition av de kostnader som ska ingå i beskattningsunderlaget vid uttagsbeskattningen (punkterna 28 och 32). Medlemsländerna har därför ett visst handlingsutrymme för skönsmässig bedömning av hur kostnaderna ska beräknas, så länge syftet med avdragsrätten respektive uttagsbeskattningen är att säkerställa en jämlik behandling av den beskattningsbara personen och slutkonsumenten.
EU-domstolen har i ett annat fall uttalat att beskattningsunderlaget omfattar alla kostnader som uppstått under den tid när tillgången står till den beskattningsbara personens förfogande på ett sätt som innebär att denna när som helst kan använda tillgången för ändamål som inte har något samband med rörelsen, och som har samband med själva tillgången, eller som medför att den beskattningsbara personen har rätt till avdrag för mervärdesskatt.
När man beräknar andelen av dessa kostnader som ska ingå i beskattningsunderlaget ska man ta hänsyn till den tid under vilken tillgången har använts för andra ändamål än rörelsen, i proportion till den sammanlagda tid som tillgången faktiskt har använts (C-230/94, Renate Enkler, punkt 38).
EU-domstolen har i ytterligare domar uttalat sig om hur man bestämmer beskattningsunderlaget vid privat användning av varor som ingår i en rörelses tillgångar, bl.a. C-193/91 Mohsche punkterna 13 och 14, C-269/00 Seeling punkt 42 och C-594/10 van Laarhoven.
Skatteverket anser att det i första hand är den beskattningsbara personens eller personalens faktiska användning av tillgången för ändamål som faller utanför den ekonomiska verksamheten som ska ligga till grund för uttagsbeskattningen. När man beräknar det belopp som ska uttagsbeskattas framgår det av C-230/94, Renate Enkler, punkt 38, att man ska ta hänsyn till kostnaderna under den tid tillgången inte används alls. I underlaget ska det alltså ingå kostnader som belöper på den tid under vilken tillgången faktiskt nyttjas för ändamål utanför den ekonomiska verksamheten, och motsvarande andel av kostnaderna för tillgången under den tid som den inte används alls (Skatteverkets ställningstagande Uttagsbeskattning för mervärdesskatt vid privat användning av en tillgång som hör till verksamheten).
Om förutsättningarna för uttag är uppfyllda men den faktiska användningen av tillgången i respektive utanför den ekonomiska verksamheten inte är klarlagd, anser Skatteverket att uttagsbeskattningen ska grundas på en uppskattad privat användning av tillgången. Vid uttagsbeskattningen ska man då beakta dels de kostnader som hör till den uppskattade privata användningen, dels motsvarande andel av de totala kostnaderna för tillgången som hör till sådan tid som den inte nyttjas alls. Med användning bör i detta sammanhang inte endast förstås exempelvis den tid eller den sträcka som en tillgång framförs, utan också den tid som tillgången är upptagen uteslutande för rörelsen respektive för privat bruk.
Vid privat användning av en tillgång som hör till rörelsen ska man i beskattningsunderlaget, förutom kostnaden för själva tillgången, även räkna med alla kostnader som är direkt hänförliga till tillgången, under förutsättning att den ingående skatten på kostnaderna har varit avdragsgill. Kostnader som uppkommer vid användningen av tillgången, såsom bränslekostnad, ska också ingå i beskattningsunderlaget om man har gjort avdrag för ingående skatt (Skatteverkets ställningstagande om beskattningsunderlag vid uttagsbeskattning för mervärdesskatt avseende privat användning av båt).
Kostnaden som gäller själva tillgången ska bestå av det planenliga värdeminskningsavdrag som man enligt gällande lagstiftning och rekommendationer på redovisningsområdet ska beakta i företagets redovisning. De kostnader som uppkommer under den tid tillgången står till den beskattningsbara personens förfogande ska också beaktas när man beräknar beskattningsunderlaget.
För en omsättningstillgång sker inte någon avskrivning i företagets redovisning. Om en sådan tillgång används för privat bruk bör den värdenedgång som det privata användandet medfört ingå som en kostnad i beskattningsunderlaget. Denna kostnad måste beräknas utifrån förhållandena i det enskilda fallet. Skatteverkets uppfattning är att beräkningen av kostnader för värdeminskning överensstämmer med unionsrätten (jämför C-72/05, Wollny).
Lastbilar och bussar som inte ses som personbilar i mervärdesskattehänseende behandlas som övriga varor. Om en sådan lastbil eller buss används för privat ändamål eller för något annat rörelsefrämmande ändamål ska därför beskattningsunderlaget för uttaget beräknas enligt de allmänna bestämmelserna ovan för användande av tillgångar. Det gäller under förutsättning att den ingående skatten var helt eller delvis avdragsgill vid inköpet eller tillverkningen av fordonet. Precis som för övriga varor kan uttagsbeskattning även bli aktuellt vid användning av leasade lastbilar och bussar, om de är tillgångar som hör till rörelsen.