OBS: Detta är utgåva 2023.5. Visa senaste utgåvan.
Den som inte har fullgjort en uppgiftsskyldighet som regleras i 15–35 kap. SFL kan föreläggas att fullgöra skyldigheten.
Skatteverket får förelägga den som inte har fullgjort en uppgiftsskyldighet enligt 15−35 kap. SFL att fullgöra skyldigheten (37 kap. 2 § första stycket SFL).
I 15−35 kap. SFL finns bestämmelser om uppgiftsskyldigheter av olika slag som gäller kontrolluppgifter, deklarationer och andra uppgifter. Med andra uppgifter menas t.ex. särskilda uppgifter, rapporter, informationsuppgifter och periodiska sammanställningar.
Förutsättningen för ett föreläggande enligt 37 kap. 2 § SFL är att det finns en uppgiftsskyldighet men att denna skyldighet inte har fullgjorts. Den som t.ex. inte lämnar in sin deklaration eller en kontrolluppgift har inte fullgjort sin uppgiftsskyldighet. Det har heller inte den gjort som har lämnat deklaration eller lämnat uppgifter på annat sätt men som har utelämnat en uppgift som personen var skyldig att lämna (prop. 2010/11:165 s. 848).
Den som lämnar in en ofullständig kontrolluppgift har inte fullgjort sin uppgiftsskyldighet. Så är t.ex. fallet om en uppgiftsskyldig utelämnar uppgifter i en kontrolluppgift som Skatteverket behöver för att kunna fatta ett riktigt beskattningsbeslut.
Om en uppgiftslämnare har lämnat kontrolluppgifter för en person som uppgiftslämnaren har ansett vara begränsat skattskyldig i Sverige och det senare visar sig att personen rätteligen är obegränsat skattskyldig i landet så är inte kontrolluppgiftsskyldigheten fullgjord för den personen. Då ska uppgiftslämnaren lämna de kontrolluppgifter som enligt SFL ska lämnas för en obegränsat skattskyldig. Sker inte detta kan Skatteverket använda förelägga för att få in de kontrolluppgifter som saknas.
Bestämmelsen i 37 kap. 2 § SFL ger alltså Skatteverket en befogenhet att genom ett föreläggande kräva att uppgiftsskyldigheten fullgörs. Att fullgöra uppgiftsskyldigheten innebär alltså både att t.ex. lämna en deklaration eller andra uppgifter och att komplettera redan lämnade uppgifter på grund av att en föreskriven uppgift saknas.
Ett föreläggande att fullgöra en uppgiftsskyldighet, t.ex. att lämna deklaration ska alltid riktas till den som är uppgiftsskyldig. Det innebär att ett föreläggande med stöd av 37 kap. 2 § SFL om att lämna deklaration alltid ska skickas till den deklarationsskyldiga, även om hen har ett deklarationsombud eller annat ombud.
Om det råder viss osäkerhet kring om en person är deklarationsskyldig, kan ett föreläggandet om att lämna deklaration ske med stöd av både 37 kap. 2 och 4 §§ SFL. Sistnämnda paragraf innebär att den som annars inte är deklarationsskyldiga måste lämna deklaration.
Ett föreläggande, enligt bestämmelsen i 37 kap. 2 § första stycket SFL, får inte bara gälla en komplettering av arbetsställenummer enligt 15 kap. 9 § första stycket 5 eller 26 kap. 19 b § första stycket 4 SFL (37 kap. 2 § andra stycket SFL).
Om arbetsställenummer enligt lagen (1984:533) om arbetsställenummer m.m. har tilldelats ska en kontrolluppgift om intäkt i inkomstslaget tjänst innehålla uppgift om detta nummer.
Uppgiftsskyldigheten om att lämna uppgifter om betalningsmottagare i en arbetsgivardeklaration regleras i 26 kap. SFL. Med stöd av 37 kap. 2 § SFL kommer Skatteverket bl.a. att kunna förelägga den som är skyldig att lämna arbetsgivardeklaration att lämna uppgifter för en viss betalningsmottagare om dessa saknas i den inlämnade arbetsgivardeklarationen (prop. 2016/17:58 s. 82).
För andra uppgiftsskyldigheter enligt SFL än de som avses i 15–35 kap. kan uppgifter inte begäras med stöd av 37 kap. 2 § första stycket SFL. I stället finns det bestämmelser om föreläggande i anslutning till resp. uppgiftsskyldighet.