OBS: Detta är utgåva 2018.6. Visa senaste utgåvan.
Beloppsspärren kan innebära att avdragsrätten för tidigare års underskott helt eller delvis faller bort. Här får du vet hur beloppsspärren fungerar och hur den beräknas. Du får också veta vad begreppen utgift och kapitaltillskott omfattar när man tillämpar beloppsspärren.
Beloppsspärren innebär att ett underskottsföretag inte får dra av underskott som uppkommit före det beskattningsår då spärren träder in med ett högre belopp än 200 procent av den utgift som den nya ägaren eller de nya ägarna har betalat för att få det bestämmande inflytandet, eller för att förvärva andelar med mer än 50 procent av röstetalet i underskottsföretaget (40 kap. 15 § IL).
Innan man beräknar beloppsspärren ska man minska utgiften med kapitaltillskott som underskottsföretaget har fått under en viss tidsperiod, se Kapitaltillskott ska räknas av från utgiften nedan.
Beloppsspärren innebär således att underskottsföretaget får göra avdrag för ett underskott från tidigare år med högst ett belopp som motsvarar köpeskillingen för andelarna minskat med de kapitaltillskott som ska räknas av multiplicerat med två, d.v.s. (utgiften för andelarna – kapitaltillskott) x 2. Om underskottet från tidigare år är större än det beräknade beloppet faller rätten till avdrag för den överskjutande delen av underskottet bort för all framtid.
Läs om att beloppsspärren ska tillämpas vid de olika ägarförändringssituationerna i 40 kap. 10–12 §§ IL.
Beloppsspärren har skapats för att man vill motverka handel med bolag vars värde i huvudsak består av rätten till avdrag för tidigare års underskott, framför allt skalbolag. Vid lagstiftningsarbetet har man utgått från att ju högre köpeskillingen för aktierna i ett företag är i förhållande till värdet av underskottet, desto mer substans finns det i bolaget och behovet av en beloppsspärr blir då mindre (prop. 1993/94:50 s. 259).
Skatteverket anser att tillfälligt spärrade underskott ingår i det utrullade underskottet av näringsverksamhet som ska beräknas och fastställas vid den årliga beskattningen. Det kan vara fråga om koncernbidragsspärren eller en spärr enligt bestämmelserna om kvalificerade fusioner och fissioner, verksamhetsavyttring eller partiella fissioner.
Själva prövningen av avdragsrätten för underskottet sker nästa beskattningsår, d.v.s. prövningen avser det inrullade underskottet nästa beskattningsår. Det innebär att ett underskott som omfattas av en tillfällig spärr påverkas av en beloppsspärr det beskattningsår en ägarförändring sker (Skatteverkets ställningstagande Beräkning och fastställelse av underskott i näringsverksamhet efter ägarförändring m.m.).
Om flera underskottsföretag ingår i den förvärvade koncernen ska man proportionera beloppsbegränsningen av underskotten efter varje underskottsföretags andel av koncernens sammanlagda underskott (40 kap. 15 § andra stycket IL).
Utgiften då förvärvet avser ett moderföretag till underskottsföretagen (nedan).
AB A förvärvar AB B med dotterföretagen AB C och AB D. AB A betalar 1 mnkr för förvärvet. Beloppsspärren begränsar avdragen för underskott till 2 mnkr (1 mnkr x 200 procent).
I dotterföretagen finns dock underskott från föregående år med totalt 3 mnkr, fördelat med 900 000 kr på AB C och 2 100 000 kr på AB D.
Den proportionering som man då ska göra innebär att AB C får behålla underskott med 600 000 kr (0,9/3 x 2 mnkr) och AB D får behålla underskott med 1 400 000 kr (2,1/3 x 2 mnkr). Avdragsrätten för överskjutande belopp för respektive bolag, för AB C 300 000 kr och för AB D 700 000 kr, faller bort för all framtid.
Skatteverket anser att man endast ska beakta underskott som har uppkommit i verksamheter som beskattats i Sverige då man tillämpar beloppsspärren (Skatteverkets ställningstagande Beloppsspärren och underskott i utländska bolag).
Ett underskottsföretag kan under samma beskattningsår omfattas av flera ägarförändringar som var för sig innebär att beloppsspärren ska tillämpas. Skatteverket anser att storleken på beloppsspärren i ett sådant fall ska bestämmas av den ägarförändring som har skett till lägst utgift för förvärvaren (Skatteverkets ställningstagande om beräkning av beloppsspärren då flera ägarförändringar har skett under samma år).
När man beräknar utgiften för att få det bestämmande inflytandet, alternativt för att förvärva andelar med mer än 50 procent av röstetalet i underskottsföretaget, bör man beakta den sammanlagda anskaffningsutgiften. I förarbetena beskriver man detta med exemplet att den nya ägaren har fått det bestämmande inflytandet genom att utöka sitt aktieinnehav från 10 procent till 51 procent av rösterna. I ett sådant fall bör man ta med även utgiften för det ursprungliga innehavet när man beräknar beloppsspärren (prop. 1993/94:50 s. 326).
Exemplet i propositionen ovan har medfört frågor om utgiften ska proportioneras på så sätt att endast den del av utgiften som kan hänföras till 51 procent av rösterna får räknas med, eftersom ett förvärv av den storleken räcker för att få ett bestämmande inflytande. Skatteverket anser att man inte ska göra en sådan proportionering (se prop. 1999/2000:2 del 2 s. 473).
Enligt Skatteverkets bedömning ska den sammanlagda utgiften för en persons förvärv beaktas när utgiften för att förvärva andelar beräknas vid en ägarförändring enligt 40 kap. 12 § IL (situation 3), d.v.s. inte bara utgiften för förvärv som personen har gjort inom femårsperioden.
Om en ny ägare genom ett enda köp förvärvar andelar med exempelvis 70 procent av röstetalet bör utgiften för hela förvärvet räknas med när man beräknar beloppsspärren.
Om förvärvet avser ett moderföretag till underskottsföretaget prövar man om beloppsspärren ska tillämpas med utgångspunkt i utgiften för förvärvet av moderföretaget. Det är i sådana fall utgiften för förvärvet av den koncern där underskottsföretaget eller underskottsföretagen ingår som är utgångspunkt vid beräkningen (prop. 1993/94:50 s. 326).
Högsta förvaltningsdomstolen har fastställt ett förhandsbesked från Skatterättsnämnden där nämnden har kommit fram till att det endast är köpeskillingen som avser förvärv av andelar som ligger till grund för beräkningen av beloppsspärren enligt 40 kap. 15 § IL (HFD 2014 ref. 67).
Av omständigheterna framgår att en förutsättning för att det nya ägarföretaget skulle få förvärva andelarna i moderföretaget i koncernen, där det ingick underskottsföretag, var att denna också förvärvade utestående fordringar på företag i koncernen. Orsaken till detta var att andelarna vad pantsatta till säkerhet för fordringsrätterna. Av den totala köpeskillingen för andelar och fordringar, cirka 200 miljoner kr, avsåg 50 kr andelarna och resten fordringarna. Bolaget ansåg att utgiften för förvärven av fordringarna skulle räknas med i utgiften, eftersom dessa förvärv var en förutsättning för att den nya ägaren skulle få förvärva andelarna. Skatterättsnämnden konstaterade att det inte finns något stöd i förarbetena för att även sådana utgifter ska beaktas. De uttalanden som finns i förarbetena begränsas till att avse sambandet mellan underskottets storlek och köpeskillingen för andelarna (se t.ex. prop. 1993/94:50 s. 259 och 266 och prop. 1993/94:50 s. 326 samt prop. 1999/2000:2 del 2 s. 473 f.).
Genom domen anser Skatteverket att det är klart att inte heller ett aktieägartillskott som den nya ägaren lämnar i samband med ett förvärv av andelar får räknas som utgift vid beräkning av beloppsspärren. Detta gäller även om aktieägartillskottet har varit en förutsättning för att den nya ägaren ska få förvärva andelarna. Varken ett ovillkorat aktieägartillskott eller ett villkorat aktieägartillskott innebär att andelar förvärvas och är därmed inte köpeskilling för andelar.
Högsta förvaltningsdomstolen har kommit fram till att utgiften för att förvärva det bestämmande inflytandet över ett underskottsföretag innefattar ersättning i form av andelar i det förvärvande företaget (HFD 2016 ref. 16).
Av omständigheterna framgår att ett nytt bolag, NYAB, skulle bildas genom att man skulle tillföra apportegendom i form av aktier i ett underskottsföretag. Ersättning för apportegendomen skulle lämnas i form av aktier som NYAB skulle ge ut vid bildandet. Av domstolens bedömning framgår att den transaktionen karaktäriseras som ett byte, där värdet på de aktier NYAB ger ut motsvaras av marknadsvärdet på aktierna i underskottsföretaget. Vid inkomstbeskattningen är grundregeln vid byte av tillgångar att anskaffningsutgiften för de mottagna tillgångarna anses motsvara marknadsvärdet av de avyttrade tillgångarna (se RÅ 2002 ref. 101). Domstolen fann att det saknas stöd för att anse att ordet ”utgiften” i uttrycket ”utgiften för att förvärva det bestämmande inflytandet över underskottsföretaget” skulle ha någon annan innebörd än att avse anskaffningsutgiften för andelarna i detta företag. Värdet på de aktier som NYAB skulle ge ut vid bildandet skulle därför räknas in i utgiften för förvärvet av underskottsföretaget vid tillämpningen av beloppsspärren.
Om en del av köpeskillingen vid ett förvärv av ett underskottsföretag ska betalas vid en senare tidpunkt, och inte är bestämd till sitt belopp utan beror på en framtida händelse, t.ex. omsättningen under en viss period eller resultatet vid en viss tidpunkt, kan utgiften för förvärvet inte slutligt bestämmas vid tidpunkten för förvärvet. En sådan tilläggsköpeskilling är normalt en del av köpeskillingen och ska därför räknas in i utgiften när man beräknar beloppsspärren.
En förutsättning för att en tilläggsköpeskilling ska få räknas med i utgiften är dock att det faktiskt är fråga om en tilläggsköpeskilling. Parterna ska ha avtalat om den vid överlåtelsen och den ska vara beroende av framtida händelser. Den ska inte kunna anses vara en ersättning för något annat än de överlåtna andelarna. Ett exempel på när en tilläggsköpeskilling kan avse något annat är att ett villkor för att den ska utgå är att tidigare aktieägare arbetar kvar i företaget. Det som rubriceras som tilläggsköpeskilling i ett sådant fall liknar ofta mer en lön än en tilläggsköpeskilling (se exempelvis HFD 2012 not. 58).
Eftersom den tillkommande utgiften blir känd till sitt belopp vid en senare tidpunkt än tidpunkten då förvärvet genomförs, kan underskottsföretaget behöva begära omprövning av beskattningen för ägarförändringsåret för att utgiften ska kunna beaktas. Då gäller vanliga regler för omprövning av beskattningen.
Om en ny ägare som har förvärvat det bestämmande inflytandet över ett underskottsföretag gör ytterligare förvärv av andelar i samma företag, senare under samma beskattningsår eller efter beskattningsårets slut, får utgiften för ett senare förvärv inte räknas med i beloppsspärren. Orsaken till detta är att personen redan innan det tillkommande förvärvet hade ett bestämmande inflytande över underskottsföretaget (RÅ 2007 ref. 58).
När andelar i ett underskottsföretag under en begränsad tid successivt förvärvas inom ramen för ett uppköpserbjudande som riktas samtidigt till alla aktieägare, kommer gränsen då den nya ägaren uppnår bestämmande inflytande att passeras någon gång under förfarandet. I ett sådant fall bör utgiften för samtliga förvärv som har gjorts med anledning av erbjudandet få tas med när man beräknar beloppsspärren.
En bestämmelse som gäller kapitaltillskott som helt eller delvis har medfört en ägarförändring finns i 40 kap. 15 a § IL. Den har ersatt den tidigare bestämmelsen om sådana tillskott i 40 kap. 16 a § IL (prop. 2016/17:1 s. 458). Bestämmelsen i 40 kap. 16 § IL har delvis en ny lydelse och gäller, liksom 15 a §, för kapitaltillskott efter den 31 december 2016. Bestämmelsen tar sikte på hur man ska beräkna utgiften i stället för, som den tidigare, om man kan undgå att minska utgiften med kapitaltillskottet.
Regeln i 40 kap. 15 a § IL innebär att utgiften som ska användas vid beräkningen av beloppsspärren enligt 15 § ska bestämmas på ett särskilt sätt. Det gäller för kapitaltillskott
Utgiften för förvärvet ska i sådana fall bestämmas till ett belopp som motsvarar det lägsta av kapitaltillskottet och det värde av tillgången som indirekt belöper sig på den förvärvade andelen i underskottsföretaget. Med uttrycket ”andelen i underskottsföretaget” avses ägarandelen (prop. 2016/17:1 s. 458). När man beräknar värdet av tillgången ska kapitaltillskottet inte räknas med (40 kap. 15 a § IL).
Utgiften som beräknats enligt 15 a § ska inte minskas med kapitaltillskottet (nedan).
Förvärv genom kapitaltillskott kan ske t.ex. vid nyemission av andelar, emission av konvertibler med åtföljande konvertering till andelar och emission av teckningsoptioner med åtföljande teckning av andelar (prop. 2009/10:47 s. 10–11).
Av förarbetena till bestämmelsen i 15 a § framgår att syftet är att ett förvärv genom kapitaltillskott varken ska bli bättre eller sämre behandlat än ett förvärv genom köp. Uttrycket ”som motsvarar kapitaltillskottet” i den tidigare bestämmelsen har därför tagits bort. Även uttrycket ”uppenbart” har tagits bort (prop. 2016/17:1 s. 235–236).
A AB äger underskottsföretaget U AB. U AB har tillgångar med ett verkligt och särskilt värde på 100 mnkr och ett underskott som kvarstår från det föregående beskattningsåret på 300 mnkr. B AB vill förvärva 60 procent av aktierna i U AB genom en riktad nyemission i U AB. Som utgångspunkt gäller att värdet av A AB:s andel av U AB före och efter förvärvet (100 respektive 40 procent) ska kvarstå oförändrat och att värdet av U AB:s underskott inte ska påverka priset på aktierna. Ett pris vid ett vanligt köp att jämföra med kan uppskattas till 60 mnkr, d.v.s. 60 procent av 100 mnkr (prop. 2016/17:1 s. 236).
B AB förvärvar 60 procent av aktierna i U AB genom en riktad nyemission av aktier mot betalning, d.v.s. ett kapitaltillskott, om 150 mnkr (100 mnkr / 40 procent * 60 procent). När man beräknar hur stor del av det verkliga och särskilda värdet som belöper sig på den förvärvade andelen ska man dock utgå från värdet 100 mnkr, eftersom värdet av kapitaltillskottet på 150 mnkr inte ska ingå vid beräkningen. Det värde som belöper på tillgången uppgår då till 60 mnkr (100 mnkr * 60 procent), vilket är lägre än kapitaltillskottet. Utgiften som får beaktas vid beräkningen av beloppsspärren är därför 60 mnkr. Detta motsvarar det uppskattade priset vid ett vanligt köp enligt stycket ovan. Utgiften för förvärvet ska inte minskas med kapitaltillskottet (nedan) på 150 mnkr.
Exemplet är hämtat från prop. 2016/17:1 s. 458.
När man beräknar beloppsspärren ska underskottsföretaget som huvudregel minska utgiften för förvärvet med kapitaltillskott som underskottsföretaget, eller ett närstående företag som ingår i förvärvet (se nedan), har fått under en viss specificerad tidsperiod.
Syftet med regeln är att man vill förhindra att beloppsspärren kringgås genom att underskottsföretaget får kapitaltillskott före förvärvet. På så sätt skulle en köpare kunna betala mer för underskottsföretaget, d.v.s. värdet på företaget och därmed utgiften för förvärvet kan blåsas upp. Observera att utgiften ska minskas med kapitaltillskotten innan beloppsspärren beräknas.
De kapitaltillskott som ska minska utgiften är kapitaltillskott som underskottsföretaget har fått före ägarförändringen, men tidigast två beskattningsår före det beskattningsår då ägarförändringen skett. Regeln gäller också för kapitaltillskott som under samma tid har lämnats till en juridisk person eller ett svenskt handelsbolag som både före och efter ägarförändringen ingår i samma koncern som underskottsföretaget (40 kap. 16 § första stycket första och tredje meningen IL). Bestämmelsen är schablonmässig och innebär t.ex. att ett kapitaltillskott ska minska utgiften även om tillskottet av någon anledning inte har påverkat prissättningen på andelarna och oavsett om det är den som har fått det bestämmande inflytandet som själv har lämnat tillskottet.
Ett kapitaltillskott som helt eller delvis har medfört ägarförändringen ska också, med vissa undantag, minska utgiften när man beräknar beloppsspärren (40 kap. 16 § första stycket andra meningen IL). Bestämmelsens lydelse gäller för kapitaltillskott som sker efter den 31 december 2016. För kapitaltillskott som sker t.o.m. den 31 december 2016 gäller tidigare lydelse. Läs om kapitaltillskott vid förvärv av andelar nedan.
Uttrycket kapitaltillskott är inte definierat i lagtexten eller i förarbetena till regeln. Se nedan under Ovillkorat aktieägartillskott och vidare vad som gäller vid olika former av tillskott.
Om kapitaltillskottet lämnats av en juridisk person eller ett svenskt handelsbolag som både före och efter ägarförändringen ingår i samma koncern som underskottsföretaget, ska det kapitaltillskottet inte minska utgiften (40 kap. 16 § andra stycket IL).
Det finns undantag från regeln om att ett kapitaltillskott som helt eller delvis har medfört en ägarförändring ska minska utgiften. Läs om kapitaltillskott vid förvärv av andelar nedan.
Ett ovillkorat aktieägartillskott lämnas utan krav på återbetalning och är en ren förstärkning av det mottagande bolagets balansräkning. Ett sådant kapitaltillskott ska därför minska utgiften när man beräknar beloppsspärren.
Enligt Skatteverkets bedömning är villkorade aktieägartillskott sådana kapitaltillskott som ska minska utgiften när man beräknar beloppsspärren.
Både Kammarrätten i Stockholm och Göteborg har gjort bedömningen att ett villkorat aktieägartillskott är ett sådant kapitaltillskott som ska minska utgiften enligt 7 § andra stycket i LAU (KRNS 2001-01-23, mål nr 4255-1999 och KRNG 2003-04-23, mål nr 2680-2002). Den skattskyldiga överklagade den sist nämnda domen, men Högsta förvaltningsdomstolen beviljade inte prövningstillstånd.
Regeln finns idag i 40 kap. 16 § IL och har en annorlunda utformning än den hade i LAU. Skatteverkets uppfattning är att det inte har gjorts någon materiell ändring av regeln som inverkar på frågan om hur villkorade aktieägartillskott ska behandlas när man beräknar beloppsspärren. Denna uppfattning stöds av Kammarrätten i Stockholm (KRNS 2007-06-27, mål nr 2483-07).
Skatteverket anser att kapitaltillskott till ett underskottsföretag som sker i form av en eftergift av en fordran på det mottagande företaget, ska värderas till marknadsvärdet på fordran vid tillskottstillfället. Underskottsföretaget ska behandla skillnaden mellan fordrans marknadsvärde och dess nominella belopp som ackord och minska avdraget för underskott från tidigare beskattningsår med skillnadsbeloppet.
Läs om begränsad avdragsrätt för underskott från tidigare år vid ackord.
Skatteverket anser att begreppet kapitaltillskott i 40 kap. 16 § IL inte innefattar koncernbidrag som är avdragsgilla enligt 35 kap. IL.
Kapitaltillskott kan tillföras genom förvärv av andelar, t.ex. vid nyemission av andelar, emission av konvertibler med åtföljande konvertering till andelar och emission av teckningsoptioner med åtföljande teckning av andelar (prop. 2009/10:47 s. 10–11). Detta är sådana kapitaltillskott som ska minska utgiften när man beräknar beloppsspärren.
Om det är ett kapitaltillskott som helt eller delvis har medfört ägarförändringen finns en särskild bestämmelse som innebär att även ett sådant kapitaltillskott ska minska utgiften när man beräknar beloppsspärren (40 kap. 16 § första stycket andra meningen IL). Begreppet kapitaltillskott omfattar således tillskott som är en del av själva utgiften för att förvärva det bestämmande inflytandet i underskottsföretaget. Bestämmelsen har tillkommit för att förhindra skatteplanering med kapitaltillskott och har fått en annan lydelse som gäller kapitaltillskott som sker efter den 31 december 2016. Undantag finns både för kapitaltillskott som har lämnats före och efter lagändringen.
Ett kapitaltillskott kan delvis medföra en ägarförändring i t.ex. en situation där förvärvaren får det bestämmande inflytandet över ett underskottsföretag vid ett vanligt förvärv av andelar, men där samma person tidigare har gjort ett förvärv i underskottsföretaget genom t.ex. nyemission. I en sådan situation ska kapitaltillskott som förvärvaren har lämnat i samband med nyemissionen minska utgiften enligt 15 §, om förutsättningarna i övrigt är uppfyllda och undantaget inte ska tillämpas (prop. 2009/10:47 s. 14).
Lagstiftningen innehåller en undantagsbestämmelse som innebär att man inte ska minska utgiften vid beräkningen av beloppsspärren med ett kapitaltillskott för vilket utgiften ska bestämmas enligt 40 kap. 15 a § IL (40 kap. 16 § första stycket andra meningen IL). Läs om hur utgiften bestäms vid kapitaltillskott efter den 31 dec 2016 (ovan).
Kapitaltillskott enligt första stycket andra meningen i 40 kap. 16 § IL ska alltså minska förvärvsutgiften bara om
Ett exempel som illustrerar systematiken i reglerna finns i prop. 2016/17:1 s. 459–460.
Lagstiftningen innehåller en undantagsbestämmelse som innebär att man inte ska minska utgiften enligt 40 kap. 15 § IL med kapitaltillskott om ägarförändringen helt eller delvis har skett genom ett kapitaltillskott. Detta gäller under förutsättning att det är uppenbart att förvärvaren genom kapitaltillskottet har fått en tillgång av verkligt och särskilt värde (nedan) som motsvarar kapitaltillskottet (40 kap. 16 a § IL i dess lydelse t.o.m. 31 december 2016).
Avsikten med undantagsbestämmelsen är att förvärv som görs genom kapitaltillskott och som är affärsmässigt betingade inte ska hindras.
Läs om kapitaltillskott vid nyemission som lämnats före den 5 juni 2009 i Handledning för beskattning av inkomst 2014 (SKV 399, del 2) avsnitt 87.6.1.1, kantrubriken Nyemission.
För att reglerna inte ska kunna missbrukas ska man när man bedömer om underskottsföretaget har tillgångar av verkligt och särskilt värde inte ta någon hänsyn till tillgångar som underskottsföretaget kan antas ha förvärvat i samråd med den nya ägaren. Detsamma gäller tillgångar som en juridisk person eller ett svenskt handelsbolag har förvärvat, om de både före och efter ägarförändringen ingick i samma koncern som underskottsföretaget (40 kap. 15 a § andra och tredje stycket IL och 40 kap 16 a § andra och tredje stycket IL i dess lydelse t.o.m. 31 december 2016).
Exempel på tillgångar som man inte ska ta hänsyn till kan vara tillgångar som har förvärvats från företag i intressegemenskap med förvärvaren. Det kan också vara fråga om köp av tillgångar eller ingående av leverantörskontrakt där den nya ägaren har lämnat en garanti eller ställt någon form av säkerhet (prop. 2009/10:47 s. 11).
När det gäller vad som avses med uttrycket ”en tillgång av verkligt och särskilt värde” i 40 kap. 15 a § IL hänvisar lagstiftaren till förarbetena då bestämmelsen i tidigare 40 kap. 16 a § IL infördes, d.v.s. prop. 2009/10:47 s. 15 f. (prop. 2016/17:1 s. 458). Där framgår att vid den bedömning som man ska göra om förvärvaren har fått en tillgång av verkligt och särskilt värde genom kapitaltillskottet, så ska värdet bestämmas utifrån objektiva omständigheter. Värdet ska inte ställas i relation till förvärvarens näringsverksamhet eller person. Värdet av själva tillskottet ska inte räknas in då man beräknar värdet på den förvärvade tillgången, vilket numera även framgår av lagtexten i 40 kap. 15 a § IL. Det som är avgörande är att tillgångarna i underskottsföretaget har ett ”verkligt och särskilt värde”, vilket innebär t.ex. att det skattemässiga värdet av underskottet inte ska beaktas. Det som är avgörande är värdet av tillgångarna i företaget minus skulderna. Det behöver inte vara det bokförda värdet på tillgångarna, eftersom det kan förekomma att det värdet inte är detsamma som tillgångarnas verkliga värde. Som exempel tar man upp att det bokförda värdet på immateriella tillgångar, såsom varumärken, kan vara betydligt lägre än det verkliga värdet och istället för det bokförda värdet bör man i ett sådant fall utgå från det belopp till vilket tillgången skulle kunna överlåtas mellan kunniga parter som är oberoende av varandra. Värdet på den förvärvade tillgången beror sedan på hur stor andel av företaget som förvärvaren får genom tillskottet.
Det framgår vidare att det som är avgörande är att förvärvaren ska ha tillförts tillgången genom kapitaltillskottet. Det kan t.ex. vara så att det förvärv som ger den nya ägaren bestämmande inflytande sker efter tidpunkten då kapitaltillskottet som ska prövas enligt bestämmelsen har lämnats. Underskottsföretaget kan alltså inte bygga upp en verksamhet för det tillskjutna beloppet mellan de två förvärvstillfällena, för att förvärvaren därefter ska kunna sägas ha förvärvat en tillgång av verkligt och särskilt värde genom det andra förvärvet. Värdet på tillgångarna ska omfatta hela den företagsgrupp som förvärvet omfattar om ägarförändringen har skett genom ett indirekt förvärv (prop. 2009/10:47 s. 16).
Regeringen får efter ansökan medge undantag från bestämmelsen om beloppsspärr ”om det finns anledning att anta att ägarförändringen har väsentlig betydelse från samhällsekonomisk synpunkt och att ägarförändringen annars inte skulle genomföras” (40 kap. 17 § IL). Möjligheten till undantag har motiverats med att det inte helt kan uteslutas att regeln skulle kunna få effekter som inte är önskvärda från allmän synpunkt. Enligt förarbetena bör dispensregeln tillämpas ”synnerligen restriktivt” (prop. 1993/94:50 s. 260).